Справа № 160/18303/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18303/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового

провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025р. в адміністративній справі №160/18303/25
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025р. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хомич І.В., за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-7/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/18303/25 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін /а.с. 36/.

Представник позивача, посилаючись у адміністративному позові на те, що позивач перебуває на пенсії та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 21.04.2025р. звернувся із заявою до Пенсійного органу, щодо перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» однак рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №45 від 28.04.2025р. йому відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, а саме «Зміна страхового стажу , набутого до 01.01.2004р.», вважаючи таку відмову необґрунтованою і безпідставною та такою, що порушує його право, тому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.04.2025р. №45 щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.03.1996р. по 20.02.2000р. в Приватному підприємстві «ТОПАЗ», починаючи з 21.04.2025р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025р. у справі №160/18303/25 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправним про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (Суддя Голобутовський Р.З.) /а.с.58-60/.

Позивач, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хомич І.В., не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, за допомогою засобів системи «Електронний суд» 17.10.2025р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.

Посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 19.09.2025р. та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2025р. у справі №160/18303/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025р. у справі №160/18303/25 та з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/18303/25.

Матеріали справи №160/18303/25 надійшли до суду апеляційної інстанції 07.11.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025р. у справі №160/18303/25 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 18.11.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 позивач у справі, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

21.04.2025р. позивач звернувся із заявою до територіального органу Пенсійного фонду України про проведення перерахунку пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28.04.2025 №45відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування відмови у перерахунку пенсії, відповідачем зазначено, про те, що оскільки в довідці №ОС-5/2000 від 20.02.2000 про стаж роботи з 01.03.1996 по 20.02.2000 відсутні накази про прийняття та звільнення та не вказані підстави видачі, період роботи вказаний в довідці №OC-5/2000 від 20.02.2000 не відповідає наданому договору від 01.03.1996 (з 01.03.1996 по 01.03.2001). Інформація про роботу в ПІІ «Топаз» в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня.

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся з позовом за захистом свого порушеного права.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV).

Положенням частини першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із ст. 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок №637), яким також визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Відповідно до п. 23-24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження стажу роботи приймаються лише ті відомості про період роботи, що внесені до довідки на підставі документів, або відповідно до вимог цього Порядку.

Отже, у зв`язку з відсутністю записів у трудовій книжці, що підтверджують наявний трудовий стаж, підтверджуючими документами можуть бути довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи або ж довідки архівних установ.

Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка БТИ- НОМЕР_1 ОСОБА_1 не містить в частині спірного періоду записів роботи, а саме у Приватному підприємстві «ТОПАЗ» у період з 01.03.1996 по 20.02.2000р.

Позивачем для підтвердження трудової діяльності у період з 01.03.1996 по 20.02.2000р до Пенсійного органу було надано:

- Довідку №ОС-5/2000 від 20.02.2000 про те, що ОСОБА_1 з 01.03.1996 по 20.02.2000 працював у Приватному підприємстві «ТОПАЗ» на посаді головного бухгалтера по сумісництву. Вказана довідка містить печатку підприємства та підпис його директора;

- Договір №70 від 23.05.1996, в якому, зокрема, зазначається, що ПП «ТОПАЗ» від імені якого діє директор Войтенко В.А. та ВОЗ ГУ МВС України уклали такий договір, відповідно до якого ВОЗ ГУ МВС України зобов`язується провести попередній профілактичний огляд співробітників підприємства у кількості 1 особи та винести заключення відносно нього. Вказаний договір, з однієї сторони, був підписаний директором ПП «ТОПАЗ»- Войтенко В.А.;

- Договір №83 від 02.07.1997, в якому, зокрема, зазнається, що ПП «ТОПАЗ» від імені якого діє директор Войтенко В.А. та ВОЗ ГУ МВС України уклали такий договір, відповідно до якого ВОЗ ГУ МВС України зобов`язується провести попередній профілактичний огляд співробітників підприємства та винести висновок про їх придатність до роботи в охоронних структурах. Вказаний договір, з однієї сторони, був підписаний директором ПП «ТОПАЗ»- Войтенко В.А.;

- Ліцензію №1279 від 25.07.1996 на право ПП «ТОПАЗ» надання послуг з монтажу, ремонту та профілактичному обслуговуванню засобів охоронної сигналізації. Особою, відповідальною за такий вид діяльності зазначено ОСОБА_1 ;

- Трудовий контракт від 01.03.1996, якому зазначено, що ПП «ТОПАЗ» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали такий контракт про те, що ОСОБА_1 приймається на роботу на посаду головного бухгалтера. Пунктом 18 вказаного контракту передбачено, що строк контракту з 01.03.1996 по 01.03.2001.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що про те надані докази, зокрема довідка №ОС-5/2000 від 20.02.2000р. містить печатку та підпис посадової особи підприємства, проте у порушення вимог п. 23 24 Порядку №637 не містить відомостей про період роботи, внесений на підставі первинних документів, крім цього у довідці відсутні посилання на накази з їх реквізитами (номер і дата) про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Довідка не містить ким саме була підписана, як директором (не вказано прізвище та ініціали особи), адже приймався на роботу ОСОБА_1 директором ОСОБА_2 (трудовий контракт від 01.03.1996), а згодом таку посаду обіймав сам ОСОБА_1 (про що свідчить інформація з Договору №70 від 23.05.1996), разом з тим документів щодо переведення на іншу посаду або виконання такої роботи за сумісництвом матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять і доказів того, що трудовий контракт було розірвано у більш ранній строк ніж зазначений у самому контракті, як 01.03.2001.

Також, довідка №ОС-5/2000 не містить посилань на первинні кадрові документи, підписана особою без зазначення прізвища ім`я по батькові відповідальної особи-директора, а тому така довідка вона не може вважатися належним і достатнім доказом фактичного перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ПП «ТОПАЗ» на посаді бухгалтера. Надані позивачем договори та ліцензії підтверджують лише діяльність підприємства, як суб`єкта господарювання, проте не доводять наявність саме трудових відносин у спірний період.

Колегія суддів з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок стосовно того, що позивачем період роботи з 01.03.1996р. по 20.02.2000р. у ПП «ТОПАЗ» не підтверджено належними документами, які містять необхідні записи щодо дати, місяця, року прийняття та звільнення позивача з роботи, і тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про відмову у задоволені позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 19.09.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025р. у справі №160/18303/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та. підписано 18.12.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова