Справа № 380/13621/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 рокусправа № 380/13621/25 м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Лютої В.Р.,

представника позивача Борейко Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ), Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Коцюбинського, 9 (далі за текстом відповідач), Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» , місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Макаревського, 1-а (далі за текстом відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог від 16.07.2025 просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного закладу Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України від 16.12.2024 у формі довідки про невизнання інвалідом, виданої ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок онкологічного захворювання позивачу в 2023 році встановлена ІІ група інвалідності. 29.07.2024 здійснено повторний огляд позивача та встановлено ІІІ групу інвалідності до 01.08.2026. Проте, 16.12.2024 Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» видано довідку про невизнання ОСОБА_1 інвалідом. Звертає увагу, що зі змісту названої довідки видно, що ОСОБА_1 16.12.2024 оглядалася заочно, що на думку позивача є грубим порушенням її права на участь у процесі прийняття рішень щодо власного здоров`я та статусу. Додатково зазначає, що станом на дату видачі оскарженої довідки, Центральна МСЕК не була уповноваженим органом на видачу такої.

Відповідач - Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» надіслав до суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до такого. На виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанови від 25.10.2024 № 1207 та 08.11.2024 № 1276, якими внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи». Наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 «Про покладання прав та обов`язків Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ» було покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на відповідача - Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» з дати підписання цього наказу. Крім того, наказом МОЗ України від 26.10.2024 № 1809 було також затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію. Пунктом 8 Положення (чинного на момент виникнення правовідносин) встановлено, що Комісія проводить перевірку, зокрема й за запитами правоохоронних органів обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх.

Повідомляє, що надійшли листи від СБУ та Міністерства охорони здоров`я України, якими доручено Центральній медико-соціальній експертній комісії Міністерства охорони здоров`я України на виконання запиту Служби безпеки України від 04.11.2024 року № 14/1-6971, а також ДБР від 06.11.2024 року № 10-2-02-01-27449 та інших документів, здійснити перевірку обґрунтованості рішень щодо зазначених у додатках до запитів осіб та у разі необхідності провести переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно таких осіб і прийняти відповідні рішення. Відповідача було зобов`язано перевірити обґрунтованість рішення щодо ОСОБА_1 . Серед інших медико-експертних справ до Відповідача була передана й справа ОСОБА_1 (запит служби безпеки України від 04.11.2024 року № 14/1-6971 та перелік осіб з числа працівників органів державної влади та місцевого самоврядування для перевірки, рядок № 1053 розділ: Львівська обласна прокуратура). Зазначає, що позивачу було повідомлено листом за вих. № 19599-25/10-2-02-01 7764/25 Державним бюро розслідування від 05.06.2025 про законність та підстави перевірки інвалідності ОСОБА_1 . Отже, на думку відповідача, твердження позивача про проведення відповідачем перевірки без достатніх на те правових підстав, тобто за відсутності у нього належного документа, на підставі якого ініційовано проведення перевірки обґрунтованості рішення МСЕК щодо встановлення Позивачу ІІI групи інвалідності, безстроково, за загальним захворюванням, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується належними доказами.

Відповідач продовжує, що Центральна МСЕК МОУ ретельно ознайомилася з усіма документами, які містить медико - експертна справа на ім`я ОСОБА_1 та які стали для МСЕК підставою для визначення інвалідності. На засадах наведених незаперечних, достатніх медичних підстав та чисельних фактів порушення проведення медико-соціальної експертизи, Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ мала повне законодавчо обґрунтоване право для скасування рішення МСЕК щодо встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи. Ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі ОСОБА_1 , а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, не відповідають критеріям для визначення групи інвалідності згідно з чинним законодавством. Враховуючи вищезазначене, рішення про встановлення групи інвалідності позивачу було законно та обґрунтовано скасовано Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ України.

З приводу заочного перегляду відповідачем інвалідності позивача, відповідач зіслався на абзац 10 пункту 13 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 № 1317, згідно з яким Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Аналіз наведеного Положення, на думку відповідача вказує на те, що участь такої особи необхідна лише у разі, якщо у Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ буде недостатньо тих медичних документів , що наявні в матеріалах медико - експертної справи або, якщо у Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ є сумніви щодо визначення групи інвалідності.

Додатково зазначив, що суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. При цьому, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, яке суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

З огляду на викладене, відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог повністю.

Третя особа у поясненнях, які надійшли до суду 28.07.2025 щодо заявлених позовних вимог по суті не висловила своєї позиції.

26.11.2025 надійшли письмові додаткові пояснення представника позивача, зміст яких є аналогічним до викладеного в позовній заяві.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд зазначає, що ухвалою від 08.07.2025 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 18.07.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду і призначила до розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно залучила до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Львівської обласну раду (далі за текстом третя особа).

Ухвалою від 17.09.2025 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 03.10.2025 суд задовольнив заяву представника відповідача Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Відповідачі та третя особа в судові засідання явку представників не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши вступне слово представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №740934 ОСОБА_1 визначено ІІ групу інвалідності (причина інвалідності: загальне захворювання) Дата чергового переогляду 25.07.2024.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №605672 від 29.07.2024 при повторному огляді ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (причина: загальне захворювання) на строк до 01.08.2026.

Відповідно до довідки за формою первинної облікової документації №167/о з кутовим штампом Державна установа Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України Центральна МСЕК МОЗ України, ОСОБА_1 16.12.2024 оглядалася Центральною МСЕК заочно. За результатами не визнана інвалідом. Довідка підписана: Голова МСЕК І. Ханюкова.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходи з такого.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі за текстом Закон №875-ХІІ), особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до статті 3 Закону №875-ХІІ, інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону №875-ХІІ громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022. У подальшому строк дії воєнного часу продовжений та триває станом на час розгляду справи.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 30.08.2023 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», уведеним в дію Указом Президента України від 12.09.2023 №576/2023, зокрема, визначено Кабінету Міністрів України забезпечити у тримісячний строк провести перевірку обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій та військово-лікарських комісій щодо встановлення інвалідності, визнання непридатності до військової служби, прийнятих у період дії правового режиму воєнного стану в Україні (тобто з 24.02.2022).

У разі виявлення фактів необґрунтованого прийняття таких рішень визначено ініціювати їх перегляд у встановленому порядку та інформувати за наявності підстав відповідні правоохоронні органи.

Так, Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі за текстом Рішення РНБО від 22.10.2024), що введено в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, вирішено рекомендувати Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. За результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО від 22.10.2024 року вирішено Кабінету Міністрів України забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів.

На виконання Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанови від 25.10.2024 № 1207 та 08.11.2024 № 1276, якими було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи».

До 01.01.2025, тобто станом на час прийняття спірного рішення діяло Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, у редакції станом на 13.12.2024 (далі за текстом Положення № 1317).

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно з пунктом 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Центр (бюро) очолює головний лікар, який призначається Міністром охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, керівником управління охорони здоров`я обласної (міської) держадміністрації.

Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Міські та районні комісії утворюються з розрахунку одна комісія на 100 тис. чоловік віком 18 років і старше, міжрайонні - у районах і містах з кількістю населення менш як 100 тис. чоловік.

МОЗ утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, визначає її голову та заступника голови. За рішенням МОЗ права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ можуть бути покладені на підприємство, установу або організацію, що належить до сфери управління МОЗ та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Документи, оформлені Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, підписуються її головою або заступником голови (у разі відсутності голови) та засвідчуються штампом Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 26.10.2024 № 1809 покладено права та обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ на державну установу Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України () з дати підписання цього наказу, та затверджено Положення про Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ.

Повноваження Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ визначені пунктом 13 Положення № 1317.

Так, згідно з абзацом 4 пункту 13 Положення № 1317 центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями і в разі потреби скасовує їх.

Відповідно до абзацу 10 пункту 13 Положення № 1317 на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил України.

Отже, аналіз пункту 13 Положення №1317 дає суду підстави вважати, що на Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ покладено повноваження перевірки обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, центральними міськими, міськими, міжрайонними, районними медико-соціальними експертними комісіями, та їх скасування. При цьому на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення.

Як видно з матеріалів справи, 12.11.2024 Міністерство охорони здоров`я України надіслало Центральній медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України та Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» лист №25/42780/2-24 в якому повідомило, що Міністерство охорони здоров`я України опрацювало лист Служби безпеки України від 04.11.2024 №14/1-6972 щодо перевірки достатності підстав для встановлення груп інвалідності посадовим особам відповідних державних органів і місцевого самоврядування, та доручило Центральній медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України здійснити перевірку обґрунтованості рішень щодо зазначених у додатку до запиту осіб, у разі необхідності провести переогляд шляхом проведення медико - соціальної експертизи стосовно таких осіб і прийняти відповідні рішення.

Вказане стало підставою для проведення перевірки обґрунтованості рішення щодо встановлення відповідної групи інвалідності і ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку оскарженому рішенню у формі довідки про невизнання інвалідом, суд вказує, що огляд ОСОБА_1 16.12.2024 проведений Центральною МСЕК заочно, за відсутності повного медичного обстеження та проведення необхідних досліджень.

Тобто, в порушення пункту 1.10 Інструкції № 561 медико - соціальна експертиза проведена без опитування хворого і об`єктивного повного медичного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Суд враховує, що згідно з пунктом 13 Положення №1317 виключно у разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії.

У матеріалах справи відсутні докази належного виклику/повідомлення позивача на засідання медико-соціальної експертної комісії Центральної МСЕК 16.12.2024, на якому прийняте рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю. Також відсутні докази відмови ОСОБА_1 від повного медичного обстеження.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення у формі довідки про невизнання ОСОБА_1 під час заочного огляду 16.12.2024 особою з інвалідністю, прийнято з порушенням процедури, визначеної абзацом 10 пункту 13 Положення №1317.

З приводу повноважень Центральної МСЕК, суд зазначає, що відповідно до пункту 13 Положення №1317 повноваження Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, діяли до 01.01.2025.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Суд зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправність рішення Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 16.12.2024 у формі довідки про невизнання інвалідом, виданої ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України».

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 16.12.2024 у формі довідки про невизнання інвалідом, виданої ОСОБА_1 .

Стягнути з Державного установи «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Макаревського, 1-а) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2025.

СуддяМричко Н.І.