Справа № 380/15823/25
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 рокусправа №380/15823/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області ( 76018, Івано-Франківська область, м. Івано Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.06.2025 № 06 про відмову у перерахунку пенсії з урахуванням стажу праці на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 02.10.2023 із зарахуванням стажу праці на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005 на підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_2 та довідок московської філії Акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія "Пасажирське вагонне депо москва- Київська" від 25.11.2019 за номерами № 689, № 690, № 691, № 692 з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. Відповідач протиправно відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням стажу праці на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005 без врахування висновків суду, викладених у справі 380/11363/2024.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, так як періоди роботи на території держав СНД, зараховуються до стажу за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів СНД. Крім того, враховуючи припинення участі в Угоді від 13.03.1992, згідно якої проводилось взаємне визнання та зарахування стажу, стаж роботи на території російської федерації з 01.01.1992 не враховується до страхового стажу, тому правових підстав для зарахування до стажу періоду роботи на території російської федерації немає. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало відзив на позов, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними, так як Угода від 13.03.1992 припинена.

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 380/11363/24 позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м. Львів, 79016; РНОКПП 13814885), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано - Франківськ, буд. 15, 79018; код ЄДРПОУ - 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення від 02.05.2024 року №90 та зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано Франківській області про відмову в перерахунку пенсії № 90 від 02.05.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.04.2024 року про зміну страхового стажу, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області прийнято рішення про відому в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 № 06 від 25.06.2025.

У рішенні зазначено, що відповідно доп.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2025 №22-1 та зареєстрованого в МЮ України 27.12.2005 за № 1566/11846 особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод) надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії ( з розбивкою по місяцях), видання підприємствами, установами чи організаціями ( їх правонаступникамиґ0, де працювала особа або архівними установами.

За період після 01.01.2024 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення ( в довільній формі) про сплату страхових внесків.

З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. З 19.06.2023 зазначена угода припинила дію для України.

За погодженням Міністерства соціальної політики України при призначенні (поновлені раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації до страхового стажу зараховується період роботи на території російської федерації по 31.12.1991, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною першою ст.40 Закону 1058.

Не погоджуючись із рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV(далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З оскаржуваного рішення вбачається, що позивачу було відмовлено в зарахуванні спірного періоду, оскільки Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та Російська Федерація (надалі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набуття чинності вказаної угоди.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність.

На час роботи позивача в Російській Федерації, Україна була учасником угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.

Згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на перерахунок пенсії за віком відповідач повинен перевірити зазначений трудовий стаж, набутий позивачем на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації, з урахуванням положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе, в тому числі Україна, яка була чинна на момент отримання позивачем спірного страхового стажу.

Суд критично оцінює посилання відповідача на припинення Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, так як у рішенні суду від 29 листопада 2024 року у справі № 380/11363/24 судом уже надавалась оцінка даних обставин та відповідач при повторному розгляді заяви позивача не врахував таку правову оцінку, надану судом у рішенні, що змусило позивача повторно звертатись до суду за захистом своїх прав.

З оскаржуваного рішення вбачається, що позивачу було відмовлено в зарахуванні спірного періоду, так як за період після 01.01.2024 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення ( в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Згідно підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Позивач просить зарахувати до трудового стажу період роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 14.04.2005 р., що лише частково охоплює період, на який вказує відповідач, щодо відсутності інформації про сплату страхових внесків. В оскаржуваному рішенні періоду роботи позивача з 01.01.1992 по 31.12.2003 рік не надано жодної оцінки, що свідчить про те, що рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_3 позивач з 17.06.1985 по 14.04.2005 працював в московській філії Акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія "Пасажирське вагонне депо москва- Київська".

Позивачем надано довідки № 689, № 690, № 691, № 692 від 25.11.2019, видані московською філією Акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія "Пасажирське вагонне депо москва- Київська", у яких помісячно вказано заробітку плату позивача, зазначено, що зі всіх сум здійсненні відрахування в Фонд соціального страхування, в Пенсійний фонд, в органи Міністерства по податкам і зборам.

Верховний Суд у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 580/3576/22 взяв до уваги, що в Україні введено воєнний стан. Акціонерне товариство "Укрпошта" з 24 лютого 2022 року припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень з призначенням до російської федерації, тому позивач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати в підтвердження інші відомості.

Право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання (перерахунок) пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

У постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 Верховний Суд дійшов наступного висновку: "посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні".

В контексті спірних правовідносин суд зазначає, що неможливість відповідачем провести перевірку відомостей зазначених у довідках про розмір заробітної плати не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії, оскільки такі обставини виникли не з вини позивача та останній не може вплинути на них.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.06.2025 № 06 про відмову в проведенні перерахунку пенсії є необгрунтоване, прийняте без урахування правової оцінки, наданої у рішенні суду від 29 листопада 2024 року у справі № 380/11363/24, а тому таке слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 02.10.2023 із зарахуванням стажу праці позивача на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005 на підставі записів у трудовій книжці НОМЕР_2 та довідок московської філії Акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія "Пасажирське вагонне депо москва- Київська" від 25.11.2019 за номерами № 689, № 690, № 691, № 692 з урахуванням раніше виплачених сум, то така підлягає до частково задоволення.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вдруге відмовлено у перерахунку пенсії позивачу, при цьому не враховано висновки суду у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 380/11363/24, суд вважає що належним способом захисту прав позивача є перерахунок та виплату пенсії, який повинно здійснити Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За частинами 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 605,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.06.2025 № 06 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу праці на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 02.10.2023 із зарахуванням стажу праці на території російської федерації в період з 01.01.1992 по 14.04.2005 на підставі записів у моїй трудовій книжці НОМЕР_2 та довідок московської філії Акціонерного товариства "Федеральна пасажирська компанія "Пасажирське вагонне депо москва- Київська" від 25.11.2019 за номерами № 689, № 690, № 691, № 692 з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області ( 76018, Івано-Франківська область, м. Івано Франківськ, вул. Січових Стрільців, 15, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяКухар Наталія Андріївна