Справа № 280/1124/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/1124/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року (головуючий суддя Стрельникова Н.В.)

в адміністративній справі №280/1124/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-1), Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 14.02.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідачів: Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-1), Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2), просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260;

зобов`язати відповідача 1 видати наказ про нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260;

зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260;

стягнути з відповідача 2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що в період з 16.03.2024 року по 15.01.2025 року позивач проходив військову службу в Генеральному штабі Збройних Сил України (ГШ ЗСУ). Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2024 року №487 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ. Наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 року № 12, відповідно до пункту третього частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ, наказано звільнити з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я). Підстава: наявність інвалідності ІІІ групи. Звільняється з правом носіння військової форми одягу. Наказом начальника ГШ ЗСУ (по стройовій частині) від 15.01.2025 року № 11 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу, звільненого наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 року № 12 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, наказано вважати таким, що справи та посаду здав. З 15 січня 2025 року виключити зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 833012 від 07.11.2024 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково. Причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. 03.01.2025 року Позивач звернувся до начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ з рапортом (вх. № 63/р від 03.01.2025 року), в якому зазначив наступне: «Прошу Вашого клопотання про виплату мені матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я». Зазначений рапорт Позивача також містить запис начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ наступного змісту: «Прошу включити до наказу». Однак, відповідного наказу про призначення та виплату Позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік відповідачем 1 видано не було. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо невидання наказу про призначення та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, позивач звернувся до суду із даним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Зобов`язано Генеральний штаб Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату полковнику ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити полковнику ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260. Стягнуто Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань знаходиться в залежності від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення на момент надання вказаних видів допомог. Позивач має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, оскільки ним було отримано інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Стосовно витрат вказав, що огляду на те, що предметом розглядуваного спору є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 3000,00 грн. За наведених обставин за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1, яким вчинено протиправну бездіяльність, на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Генеральний штаб Збройних Сил України (відповідач-1) та Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач-2) вказують, що матеріали справи не містять доказів, що отримана позивачем інвалідність є наслідком саме поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. Водночас, належним доказом поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Вказує, що питання, щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу є похідними від вищезазначеної протиправної позовної вимоги Позивача, а отже також не підлягають задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу в лавах Збройних Сил України.

В період з 16.03.2024 року по 15.01.2025 року Позивач проходив військову службу в Генеральному штабі Збройних Сил України (ГШ ЗСУ). Зазначена інформація підтверджується довідкою Головного управління персоналу ГШ ЗСУ від 10.01.2025 року № 321/к/6.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2024 року № 487 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ.

03.01.2025 року позивач звернувся до начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ з рапортом (вх. № 63/р від 03.01.2025 року), в якому зазначив наступне: «Прошу Вашого клопотання про виплату мені матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я».

Зазначений рапорт позивача також містить запис начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ наступного змісту: «Прошу включити до наказу».

Однак, відповідного наказу про призначення та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік відповідачем 1 видано не було.

Наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 року № 12, відповідно до пункту третього частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ, наказано звільнити з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я). Підстава: наявність інвалідності ІІІ групи. Звільняється з правом носіння військової форми одягу.

Наказом начальника ГШ ЗСУ (по стройовій частині) від 15.01.2025 року № 11 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу, звільненого наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 року № 12 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до пункту третього частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, наказано вважати таким, що справи та посаду здав. Припинити доступ до інформації з обмеженим доступом.

З 15 січня 2025 року виключити зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невидання наказу про призначення та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до положень статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами першою-четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 (Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п. 3 Постанови №704).

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №704 визначено, що цією постановою надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 8 Постанови №704 визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (надалі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавку за вислугу років;

підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

премію;

морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (командир).

Розділом XXIV Порядку №260 визначена процедура здійснення виплати військовослужбовцю матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Так, відповідно до пункту 1 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони Україні.

Згідно з пунктом 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

З аналізу вищевикладеного слідує, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань знаходиться в залежності від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення на момент надання вказаних видів допомог.

Згідно рішення Міністра оборони України від 09.01.2025 № 156/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

1) у військовослужбовця є інвалідність, отримана внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

2) сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або зниклим безвісти;

3) внаслідок події, яка сталась у 2025 році або у грудні 2024 року, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події, таких як:

смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

народження дитини у військовослужбовця, в тому числі її усиновлення;

4) порушення стану здоров`я військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (форма Nє 027/0), довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії, висновок лікарсько-консультативної комісії), а саме:

захворювання військовослужбовця на туберкульоз, ВІЛ /СНІД, вірусний гепатит В, С;

перебування військовослужбовця понад 30 днів поспіль на лікуванні, реабілітації чи у відпустці для лікування у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) або захворюванням, які пов`язані із захистом Батьківщини та потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки, ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування;

перебування військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця на лікуванні онкологічного захворювання, що потребує хірургічного лікування, променевої та (або) хіміотерапії, незалежно від року встановлення діагнозу онкологічного захворювання;

5) поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

6) поранення (тяжкі травми, каліцтва) дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, пов`язаного з військовою агресією російської федерації проти України.

Матеріалами справи підтверджується (згідно витягу з наказу начальника ГШ ЗСУ (по стройовій частині) від 15.01.2025 року № 11), позивач не отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік.

Водночас, згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 833012 від 07.11.2024 року, Позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково.

Причина інвалідності:

захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 13).

Отже, позивач має право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, оскільки ним було отримано інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов правильного висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є:

визнання протиправно бездіяльності Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 та

зобов`язання Генеральний штаб Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату полковнику ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити полковнику ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, що є дотриманням судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Стосовно відшкодування витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір на надання правничої допомоги від 20.01.2025 №315, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер АР №1221573 від 04.02.2025, розрахунок витрат на правову допомогу, акт №3 від 14.02.2025 прийому-передачі виконаних робіт згідно з договором, квитанцію №1 про сплату послуг від 14.02.2025 на суму 5000,00 грн.

Згідно з актом прийому-передачі від 14.02.2025 адвокатом Плужником М.В. надано наступні послуги:

складання адміністративного позову про визнання протиправною бездіяльності Генерального штабу Збройних Сил України та зобов`язання Генерального штабу Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату полковнику ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік, зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити полковнику ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Квитанцією № 3 від 14.02.2025 підтверджується оплата послуг за договором №315 від 20.01.2025 у сумі 5000,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що предметом спору є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 3000,00 грн.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, яким вчинено протиправну бездіяльність, на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 28.11.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова