Справа № 260/6109/25
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/6109/25 пров. № А/857/36272/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р.В.
Носа С.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 260/6109/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Ужгород
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГаврилко. С.Є.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У липні 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Закарпатської митниці (далі відповідач) у якій позивач просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Закарпатської митниці № UA305000/2025/000036/2 від 16.06.2025 про коригування митної вартості товару;

- зобов`язати Закарпатську митницю визнати митну вартість автомобіля у сумі 11100 євро як фактурну, підтверджену первинними документами;

- зобов`язати відповідача переоформити митну декларацію № 25UA73U6 без застосування коригування вартості;

- зобов`язати відповідача повернути гарантійні платежі у сумі 58019,88 грн або зарахувати їх у рахунок сплачених митних платежів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 260/6109/25 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA305000/2025/000036/2 від 16 червня 2025 року.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує на те, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей на підтвердження митної вартості за ціною договору. Відповідач на підставі раніше прийнятих митних декларацій на аналогічний товар та цінової інформації із вебсайту mobile.de визначив митну вартість товару в сумі 14800 євро.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги позивач та відповідач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки, у ньому відповідач не обґрунтував числове значення скоригованої митної вартості товару та фактів, які вплинули на таке коригування. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товару, який імпортував позивач, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 червня 2025 року з метою митного оформлення товару: автомобіля марки BMW, модель 320D VIN-код НОМЕР_1 , 2019 року виготовлення, митний брокер ТОВ "Брок Інвест Груп" в інтересах позивача подав до Закарпатської митниці митну декларацію № 25UA73U6. Митна вартість товару визначена за ціною договору в сумі 11100 євро, з урахуванням транспортних витрат у сумі 200 євро, всього в сумі 11300 грн.

На підтвердження вартості товару декларант разом із митною декларацією подав: копія договору купівлі-продажу KV041433, Інвойс RG185646, квитанцію про оплату QT035645, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, митну декларацію країни відправлення № 25DE10B7 від 10 червня 2025 року.

В ході митного оформлення товару, відповідач виявив заниження ціни товару, тому запропонував декларанту подати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: документи, які мають відомості про вартість перевезення товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товару; інші додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару задекларовану декларантом.

На запит митниці декларант інших документів для підтвердження заявленої митної вартості не надав.

16 червня 2025 року Закарпатська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості № UA305000/2025/000036/2 у якому скоригувала митну вартість товару за резервним методом до 14800 євро.

Рішення обґрунтоване тим, що у калькуляції транспортних витрат № «калькуляція витрат» від 16.06.2025 імпортером зазначено, що витрати на транспортування транспортного засобу до України склали 200 Євро з пункту Botea (Німеччина) до кордону України. Проте в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення № 25DE10B7 від 10.06.2025 зазначено, що транспортний засіб переміщувався з міста Bebra (Німеччина).

Окрім того, числове значення зазначених понесених транспортних витрат неможливо перевірити без наявності чеків чи інших документів, які можуть підтвердити розмір цих понесених витрат.

Товар заявлено як такий, що був у використанні, 2019 року виробництва. Разом з цим, заявлена вартість товару є значно нижчою за вартість аналогічних транспортних засобів ідентичного року виготовлення та подібного технічного стану (тобто, без аварійних пошкоджень). При цьому, якісна та вартісна експертиза товару, з огляду на його технічний стан, яка б можливо висвітлила причину такого низького рівня вартості даного товару, до митного оформлення не подавалась. У ході аналізу цінової інформації, наявної у відкритих джерелах мережі інтернет (зокрема, www.mobile.de), встановлено, що на вказаних джерелах вартість аналогічних транспортних засобів є значно вищою, що в свою чергу викликає сумнів у дійсності заявленої вартості товару.

При визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація з ЄАІС Держмитслужби, що ґрунтується на визнаній митній вартості аналогічного транспортного засобу марки BMW моделі 320 ідентичного року виготовлення та подібного технічного стану (тобто, без аварійних пошкоджень) (згідно з МД № 25UA01U0 від 36.03.2025, МД № 25UA54U8 від 26.05.2025, МД № 25UA09U9 від 30.01.2025).

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються товару, що оцінюється;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією від 16.06.2025 № 25UA73U6, декларант має подати наступні документи:

- документи, які мають відомості про вартість перевезення товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару;

- інші додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару задекларовану декларантом.

При цьому, як встановив апеляційний суд із рішення про коригування митної вартості товару, витребування відповідачем вказаних вище документів зумовлено тим, що подані до митного оформлення документи не мають всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за товар.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості товарів, яке у процедурі митного оформлення є кінцевим та позбавляє декларанта можливості подавати додаткові документи.

У той же час у вимозі про надання додаткових документів відповідач:

- не зазначив законодавчо визначених підстав для надання таких документів;

- не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів, неможливо встановити правильність (неправильність) визначення декларантом митної вартості товару.

Такий підхід відповідача, на думку апеляційного суду, суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант, фактично, був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що підставою для коригування митної вартості товарів є наступні недоліки (розбіжності) у поданих до митного оформлення документах:

у калькуляції транспортних витрат від 16.06.2025 імпортером зазначено, що витрати на транспортування транспортного засобу до України склали 200 Євро з пункту Botea (Німеччина) до кордону України. Проте в наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення № 25DE10B7 від 10.06.2025 зазначено, що транспортний засіб переміщувався з міста Bebra (Німеччина);

- числове значення зазначених понесених транспортних витрат неможливо перевірити без наявності чеків чи інших документів, які можуть підтвердити розмір цих понесених витрат.

- товар заявлено як такий, що був у використанні, 2019 року виробництва. Разом з цим, заявлена вартість товару є значно нижчою за вартість аналогічних транспортних засобів ідентичного року виготовлення та подібного технічного стану (тобто, без аварійних пошкоджень). При цьому, якісна та вартісна експертиза товару, з огляду на його технічний стан, яка б можливо висвітлила причину такого низького рівня вартості даного товару, до митного оформлення не подавалась. У ході аналізу цінової інформації, наявної у відкритих джерелах мережі інтернет (зокрема, www.mobile.de), встановлено, що на вказаних джерелах вартість аналогічних транспортних засобів є значно вищою, що в свою чергу викликає сумнів у дійсності заявленої вартості товару.

З цього приводу позивач пояснив, що відповідач не пояснив причин витребовування додаткових документів. Позивач звернув увагу, що надав платіжні документи та рахунок на оплату, які підтверджують сплату позивачем митної вартості за ціною договору.

Апеляційний суд, надавши оцінку доводам сторін, зазначає наступне.

Підпунктом 5 ч. 10. ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже позивач зобов`язаний включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Позивач стверджує, що не подавав документа про калькуляцію транспортних витрат, оскільки доставив автомобіль до кордону самостійно. Митний брокер без його відома, самостійно, з підробкою його підпису подав калькуляцію транспортних витрат.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що калькуляція транспортних витрат не є транспортним (перевізним) документом, а також документом, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тому, апеляційний суд вважає, що калькуляція транспортних витрат не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а тому відповідач не мав підстав посилатися на недоліки, які є в цьому документі.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що митна декларація країни відправлення не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а лише документом, який додатково витребовується митним органом у разі, якщо у документах, що підтверджують митну вартість товару виявлені розбіжності.

Водночас, як слідує із матеріалів справи, митний орган не вказав на розбіжності у документах, які підтверджують митну вартість та подані до митного оформлення. Водночас, митний орган вказує, що у ході аналізу цінової інформації, наявної у відкритих джерелах мережі інтернет (зокрема, www.mobile.de), вартість аналогічних транспортних засобів є значно вищою, за ту яку вказав позивач.

Разом з тим, наявність іншої цінової інформації на аналогічний товар не дає підстави митному органу для коригування митної вартості, якщо немає розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Крім вказаного, суд першої інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Поряд з тим, що сумніви митного органу щодо митної вартості товару є необґрунтованими, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA305000/2025/000036/2 від 16.06.2025 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Тому суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок в частині задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції в цій частині правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року у справі № 260/6109/25, в частині задоволення позову, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос