Справа № 466/8355/25
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/8355/25
Провадження № 2-а/466/196/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львовав складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Солиган М.Р.

за участю представника позивача Вишневського М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

адвокат Вишневський Микола Станіславович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 серпня 2025 року за № 1550 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що постановою про адміністративне правопорушення №1550 від 07.08.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю другої групи загального захворювання, перебуває на обліку в Львівському обласному психоневрологічному диспансері має право на відстрочку від призову.

04 серпня 2025 року позивач у м. Львові працівниками ТЦК та СП був доставлений в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де з його слів йому повідомили, що він знятий з військового обліку та відпустили додому. Деталей перебування в ІНФОРМАЦІЯ_4 не зміг розповісти в силу своїх розумових спроможностей, оскільки не пригадує. 27 серпня 2025 року мати позивача ОСОБА_2 , 1943 року народження, яка спільно проживає з ним та доглядає позивача, у поштовому відділенні № 7 м. Львова отримала рекомендований лист з постановою № 1550 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУПАП від 07 серпня 2025 року. Згідно змісту зазначеної постанови ОСОБА_1 проживаючи у АДРЕСА_1 не став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений законом строк.

Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Окрім того, однією з вимог позову є призначити у справі судову психіатричну експертизу та витребувати з Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру КНП ЛОР медичну справу щодо ОСОБА_1 , які в подальшому відповідно до поданої заяви від 17.11.2025р. просив залишити без розгляду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 25.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачем у встановлений строк відзиву до суду не подано.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вишневський О.М. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами КАС України, право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що відповідно до висновку лікарської комісії №117 від 26.04.2019р. та довідки до акта огляджу МСЕК від 05.03.2024р. ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду (а.с.18-21).

Відповідно до довідки Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру КНП ЛОР №4300 від 05.09.2025р. ОСОБА_1 знаходиться на обліку і амбулаторному лікуванні з 27.12.2018р. по даний час з приводу психоневрологічного захворювання.

Постановою №1550 від 07.08.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень (а.с. 24-25).

З даної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не став на військовий облік військовозобов`язаних у ТЦК та СП у встановлений законом строк, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. (Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення з-поміж іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Стаття ст. 210 КУпАП, фіксує факт порушення військового обліку, і лише після його розгляду керівником ТЦК виноситься постанова про накладення штрафу.

Однак відповідач в оскаржуваній постанові не вказав «встановлений законом строк» відповідно до якого позивач не став чи мав стати, на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 розгляду адміністративної справи як такої не було, відповідачем не дотримано процедури її проведення відповідно до норм ст. 279 КУпАП. Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення були порушенні права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять протоколу про адміністративне за правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Судом встановлено, що позивач через свої обмеження в самообслуговуванні, здатності контролювати свою поведінку, за адресою реєстрації у АДРЕСА_1 проживає постійно разом з матір`ю, яка є його опікуном, рідко відлучається з місця проживання через свій стан здоров`я, однак жодних повідомлень - повісток від відповідача не було. Позивач місця реєстрації та проживання не змінював. Будь-яких повідомлень із поштового відділення позивач особисто чи його мати не отримували.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Відповідно до абз. 5 п. 79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Форма повістки, розписки та їх зміст визначені в додатку 11 Порядку.

Згідно примітки до додатку 11 повістка вважається врученою: рекомендованим поштовим відправленням, поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення у день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (роботи, навчання), якщо особа не повідомила про іншу свою адресу; шляхом вручення під особистий підпис у день, зазначений у розписці до повістки, в якій проставлений підпис особи, або день складеного у довільній формі акта про відмову особи в отриманні повістки під особистий підпис (за підписом осіб, які мали намір вручити особі повістку).

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до ТЦК та СП законодавцем не встановлені.

Окрім того, з оскаржуваної постанови неможливо встановити чи повідомлявся позивач належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, окрім того матеріали справи не містять доказів того, що позивачем була отримана повістка, що б свідчило про належне повідомлення позивача щодо дати та часу на який необхідно прибути ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що особа (позивач), будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою.

Аналізуючи зміст даного протоколу, як підставу для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд наголошує, що формулювання в ньому суті адміністративного правопорушення повинно містити конкретне визначення складу діяння, оскільки лише чітке формулювання суті адміністративного правопорушення може дати можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зрозуміти на чому ґрунтуються твердження уповноваженого суб`єкта владних повноважень про наявність у її діянні складу конкретного правопорушення. Інакший, формальний виклад сутності адміністративного правопорушення унеможливлює розуміння суті право претензії з боку держави, що своєю чергою порушує принцип рівності та змагальності сторін і право особи на захист.

Тобто відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення істотно впливає на право особи мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини притягнення до адміністративної відповідальності для реалізації свого права на захист та підготовку до нього. Таке право гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Матеріалами справи встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27.03.2024 року (а.с.23).

Відповідно до висновку лікарської комісії №117 від 26.04.2019р. та довідки до акта огляджу МСЕК від 05.03.2024р. ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду (а.с.18-21).

Відповідно до довідки Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру КНП ЛОР №4300 від 05.09.2025р. ОСОБА_1 знаходиться на обліку і амбулаторному лікуванні з 27.12.2018р. по даний час з приводу психоневрологічного захворювання (а.с.22).

Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, що виражається у порушенні правил військового обліку, не знайшла свого підтвердження в оскаржуваній постанові.

Окрім того відповідачем не доведено, що позивач взагалі не перебував на військовому обліку та порушив норми законодавства.

Згідно із ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, із врахуванням того, що оскаржувана постанова №1550 від 07.08.2025 року не містить суті адміністративного правопорушення, тобто фактичні обставини, які суб`єкт владних повноважень вважав встановленими, та які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного правопорушення за відповідною нормою закону, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування зазначеної постанови. Крім цього, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ст.139КАС України,з урахуванням того,що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади,який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,9,76,77,139,205,229, 241-246, 250, 255, 272, 286, 293,295 КАС України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 серпня 2025 року за № 1550 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого адміністративного апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).У разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення суд повідомляє, коли буде складено повне судове рішення.

Повне рішення складено 22.12.2025 року.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя В. В. Свірідова