Справа № 420/29768/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.08.2025 №45317/15-32-23-02-19 (роздруковане на бланку з номером 0.1532.15-32-23-02).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що акт перевірки та зазначені в ньому обґрунтування і висновки, на підставi якого було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є такими, що не відповідають вимогам законодавства України та усталеній практиці адміністративного суду касаційної інстанції, є необґрунтованими, а викладені обставини не відповідають дійсності. В якості інших видів доходу, що оподатковуються вказані доходи у вигляді виручки або інших видів компенсації за надані резиденту (ТОВ «ОТЛЦ») послуги оренди нерезидентами. Саме щодо таких доходів, як вказано в п. 141.4 ПК України й встановлена ставка податку у розмірі 15% в п.п 141.4.2 1.141.4 ст. 141 ПК України і саме до таких послуг застосовуються положення ст. 103 ПК України та положення міжнародного договору про уникнення подвійного оподаткування. Відтак, з огляду на те, що надані підприємству послуги нерезидентами, зазначеними у запиті, не відноситься до переліку послуги, доходи від яких оподатковуються в Україні, оподаткування такого виду доходів є протиправним, а отже й протиправним є донарахування податку з доходів, виплачених таким нерезидентам за надані підприємству послуги. В розглядуваних операціях ТОВ «ОТЛЦ» здійснювало виплату саме фрахту, як зазначено в підпункту 14.1.260 пункту 14.1 статті 14 ПК України. Натомість, така виплата не може розглядатись роялті, як зазначено в Акті перевірки з посиланням на частину 3 статті 12 Конвенцій, оскільки навіть за формального застосування означених положень роялті, є сплатою за надання права користування обладнанням, натомість як фрахтом є плата не лише за користування транспортним засобом, а й таке користування повинно здійснюватися саме в цілях перевезення, що не передбачено визнанням «роялті» і є істотною відмінністю означених визначень (роялті та фрахту). Згідно з положеннями статті 3, пунктів 103.1-103.6 статті 103 та підпункту 141.4.2 пункту 141 4 cтатті 141 Податкового кодексу, частини 1 статті 7 Конвенцій між Урядом України та Урядом Естонської Республіки, а також частини 1 статті 7 Конвенції між Урядом України та Урядом Литовської Республіки, не повинен утримуватись податок, передбачений підпунктом 141.4.4 пункту 141.4 статі 141. Податкового кодексу України. Виплата орендної плати по операціям з оренди залізничного рухомого складу не є роялті. А посилання податкового органу (дослівно «рухоме обладнання придбання, надання у лізинг та іншого використання, а дохід від його «роялті») на те, що плата за «інше використання» рухомого складу не відповідає навіть змісту означеної норми Конвенції, що не містить таких слів як «інше використання». ТОВ «ОТЛЦ» позбавлене обов`язку сплачувати до державного бюджету податок на доходи резидентів Естонської та Литовської Республік у вигляді процентів за користування позикою, у зв`язку з тим, що законодавство України не передбачає можливість оподаткування доходу резидентів Естонської та Литовської Республік, з якою наявний договір про уникнення подвійного оподаткування.

Ухвалою від 08.09.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 15.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 30.09.2025 року вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання.

Ухвалою від 04.11.2025 року, що занесена до протоколу засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що перевіркою повноти та достовірності визначення ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» суми податку з доходу нерезидента за період з 01.07.2021 по 31.03.2025 встановлено його заниження, а позивачем в свою чергу не спростовано, на суму 5 990 707 грн., в т.ч. три квартали 2021 року 42 666 грн., 2021 рік - 86 789 грн., 2022 рік 522 788 грн., І кв. 2023 року 401 673 грн., півріччя 2023 року 629 895 грн., три квартали 2023 року - 866 395 грн., 2023 рік 1 362 616,00 грн., І кв. 2024 року 745 375 грн., півріччя 2024 року 1 430 157 грн., три квартали 2024 року 2 092 389 грн., 2024 рік 3 270 957 грн., І кв. 2025 року 747 557 грн.

01.10.2025 року представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій вказано доводи, зазначені в позовній заяві.

28.10.2025 року представником відповідача до суду подано письмові заперечення.

В судовому засіданні 10.12.2025 року суд заслухав думку учасників процесу, дослідив докази та ухвалою від 10.12.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР () є юридичною особою, яка зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС в Одеській області.

23.05.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 5577-п про проведення планової виїзної документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2021 по 31.03.2025, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) перевірки.

За результатом проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 22.07.2025 № 39444/15-32-07-02-15, в якому зафіксовані наступні порушення ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» норм податкового законодавства, зокрема, п. 103.2 ст. 103, пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 10% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента 5 990 707 грн., в т.ч. три квартали 2021 року 42 666 грн., 2021 рік - 86 789 грн., 2022 рік 522 788 грн., І кв. 2023 року 401 673 грн., півріччя 2023 року 629 895 грн., три квартали 2023 року - 866 395 грн., 2023 рік 1 362 616,00 грн., І кв. 2024 року 745 375 грн., півріччя 2024 року 1 430 157 грн., три квартали 2024 року 2 092 389 грн., 2024 рік 3 270 957 грн., І кв. 2025 року 747 557 грн.

ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» подано заперечення на акт від 22.07.2025 № 39444/15-32-07-02-15, які 15.08.2025 року ГУ ДПС в Одеській області залишені без задоволення, а висновки акту без змін.

19.08.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 45317/15-32-23-02-19, яким ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» збільшено суму грошового зобов`язання на суму 5990707,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1475979,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправним вказане податкове повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу. Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.

Так, згідно з підпунктом 14.1.54 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів.

Підпунктом «ґ» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 ПК України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, серед іншого, лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди.

Згідно з підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 ПК України резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.5 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.

Відповідно до п. 103.1, 103.2 ст. 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Податкові вигоди у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, передбачені міжнародним договором, не надаються стосовно відповідного виду доходу або прибутку, якщо головною або переважною метою здійснення відповідної господарської операції нерезидента з резидентом України було безпосереднє або опосередковане отримання переваг, які надаються міжнародним договором у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку. Ця норма не застосовується, якщо буде встановлено, що отримання таких переваг відповідає об`єкту та цілям міжнародного договору України. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж передбачені цим пунктом, застосовуються відповідні правила міжнародного договору.

У разі якщо отримувач доходу є нерезидентом, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, дозволяється застосування міжнародного договору України з країною, резидентом якої є відповідний бенефіціарний (фактичний) отримувач (власник) такого доходу, в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, за умови надання особі (податковому агенту) таких документів:

а) від отримувача доходу - заяви у довільній формі про відсутність у нього статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу, а також про наявність такого статусу у нерезидента, який надав документи, зазначені у підпункті "б" цього пункту;

б) від бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу - заяви у довільній формі про наявність у такого нерезидента статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу та документів, які підтверджують такий статус (зокрема, але не виключно, ліцензії, договори, офіційні листи компетентних органів), а також документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Згідно акта від 22.07.2025 № 39444/15-32-07-02-15, перевіркою ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР», проведеною за період з 01.07.2021 по 31.03.2025, встановлено здійснення виплат доходів із джерелом походження з України у вигляді орендної плати, фрахту та інших доходів на користь нерезидентів:

- «Maersk A/S» (Данія) згідно інвойсів;

- АВ «LTG Cargo» (Литва) згідно договору №22 від 25.03.2021 року, договорів оренди вагонів від 17.10.2022 №SC8-28/2022, від 07.12.2023 №SC8-58/2023;

- «Skinest Rail AS» (Естонія) згідно договору оренди фітингових платформ від 01.03.2021 року №2021-03-1378;

- Державне підприємство «БТЛЦ» (Республіка Білорусь) згідно договору від 30.01.2019 року №КП8/Д033;

- JSC «INTERMODAL CONTAINER SERVICE» (Литва) згідно договору від 25.08.2020 року №0825-1;

- «Rail Cargo Operator - CSKD s.r.o.» (Чехія) згідно договору б/н від 01.06.2022 року;

- «PKP Linia Hutnicza Szerokotorowa Spolka z.o.o» (Польща) згідно інвойсів;

- «PKP CARGO CONNECT Sp.z.o.o.» (Польща) згідно Пропозиції від 13.06.2022 року №113682/22/00240;

- «PCC Intermodal SA» (Польща) згідно договору б/н від 11.04.2022 року;

- «S.C. UNICOM TRANZIT S.A.» (Румунія) згідно договору від 27.04.2022 року №5;

- «CER-FERSPED S.A.» (Румунія) згідно договору від 30.05.2022 року №116;

- «Laude Smart Intermodal S.A.» (Польща) згідно договору від 28.10.2022 року №LAUDE/N-UNIT/10/2022;

- «CTL LOGISTICS Sp. z o.o.» (Польща) згідно договору б/н від 27.12.2022 року;

- «ATC Cargo Spolka Akcyjna» (Польща) згідно договору від 01.01.2023 року №756/2023.

В ході проведення перевірки встановлено виплати доходів нерезидентам, з яких товариство не утримувало та не сплачувало до бюджету податок на доходи нерезидента на підставі наступних договорів:

1. Договір оренди вагонів від 17.10.2022 №SC8-28/2022, укладений ТОВ«ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» (Орендар) з компанією AB «LTG Cargo» (Орендодавець, Gelezinkeliog.12, LT-02100, Vilnius, Lietuvos Respublika, Banko rekvizitai: AB SEB bankas, SaskaitaNr. LT87 7044 0600 0828 1653, SWIFTCODE: CBVILT2X), в особі керівника відділу продажів Лаймонаса Некрошюса, який діє на підставі Довіреності IG(CARGO)-115/2022 від 11.05.2022.

Предмет договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю вагони, Платформи 40 футові - 50 одиниць, для тимчасового управління та користування за плату (далі- Оренда), а Орендар зобов`язується прийняти вагони, використовувати їх за призначенням та забезпечити внесення орендної плати на умовах, зазначених у Договорі. Орендодавець стверджує, що на момент підписання договору вагони належать йому на праві власності або керуються іншою законною підставою. Вагони не здаються в оренду та не надаються у тимчасове користування іншим особам; управління, користування та розпорядження ними не обмежено; права та претензії третіх осіб щодо вагонів відсутні. Орендовані вагони можна використовувати тільки для перевезення вантажів по території України та з України до держав Європейського Союзу по території держав Європейського Союзу. Орендна плата за один вагон на день - 19 EUR без ПДВ, Орендодавець виставляє Орендарю 100% платіжну(і) вимогу (и): 1) за передані вагони та послуги поточного місяця відразу після повідомлення про готовність вагонів до передачі, 2) за послуги оренди вагонів наступного місяця до 15 числа поточного місяця. Орендар зобов`язаний сплатити платіжну(і) вимогу за послуги поточного місяця не пізніше 10 (десяти) календарних днів, за послуги наступного місяця до 25 числа цього місяця. Протягом 5 (п`яти) календарних днів після підписання Договору Орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок Орендодавця двомісячний депозит 57 000 євро в якості грошової застави, яку буде використано для оплати послуг, що надаються Орендодавцем протягом останніх 2 (двох) місяців дії Договору. Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2024 року.

Згідно Додатку №1 до Договору оренди вагонів від 17.10.2022 №SC8-28/2022, вагони у оренду передаються по Акту передачі та прийняття вагонів.

Згідно Додатку №2 до Договору оренди вагонів від 17.10.2022 №SC8-28/2022, орендна плата за один вагон на день складає 19 євро без ПДВ, кількість вагонів 50 одиниць, період дії тарифів на оренду вагонів від підписання угоди до 31.12.2024 року.

Відповідно до умов договору оренди від 17.10.2022 №SC8-28/2022, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування вагони на підставі актів передачі вагонів-приймання в оренду.

На виконання умов договору та на підставі рахунків-фактури ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» здійснило перерахування вартості оренди залізничних вагонів на користь компанії AB «LTG Cargo» (Литва) на загальну суму 1 206 869,85 євро (50 587 523,18 грн.)

2. Договір оренди вагонів від 07.12.2023 №SC8-58/2023, укладений ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» (Орендар) з компанією AB «LTG Cargo» (Орендодавець, Gelezinkeliog.12, LT-02100, Vilnius, Lietuvos Respublika, Banko rekvizitai: AB SEB bankas, Saskaita Nr. LT87 7044 0600 0828 1653, SWIFT CODE: CBVILT2X), в особі керівника відділу продажів Лаймонаса Некрошюса, який діє на підставі Довіреності IG(CARGO)-1/2023 від 03.01.2023.

Предмет договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю вагони, Платформи 40/60 футів - 37 одиниць, для тимчасового управління та користування за плату (далі- Оренда), а Орендар зобов`язується прийняти вагони, використовувати їх за призначенням та забезпечити внесення орендної плати на умовах, зазначених у Договорі. Орендодавець стверджує, що на момент підписання Договору вагони належать йому на праві власності або керуються іншою законною підставою. Вагони не здаються в оренду та не надаються у тимчасове користування іншим особам; управління, використання та розпорядження ними не обмежено; права та претензії третіх осіб щодо вагонів відсутні.

Термін тимчасового вивезення вагонів з території Литовської Республіки (далі ЛР) не може бути більшим за 3 (три) роки. Термін тимчасового ввезення вагонів на територію України не може перевищувати 3 (три) роки.

Орендовані вагони можна використовувати тільки для перевезення вантажів по території України та з України до держав Європейського Союзу по території держав Європейського Союзу. Орендна плата за один вагон на день 11,50 EUR без ПДВ, Орендодавець виставляє Орендарю 100% платіжну(і) вимогу (и): 1) за передані вагони та послуги поточного місяця відразу після повідомлення про готовність вагонів до передачі, 2) за послуги оренди вагонів наступного місяця до 15 числа поточного місяця. Орендар зобов`язаний сплатити платіжну(і) вимогу за послуги поточного місяця (після передачі вагонів) не пізніше 7 (семи) календарних днів, за послуги наступного місяця до 25 числа цього місяця. Орендар перераховує Орендодавцю суму двомісячної орендної плати вагонів 25 530 Євро (двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять Євро) Орендар повинен перевести 20% застави на рахунок Орендодавця протягом 5 (п`яти) календарних днів після підписання Договору. Тобто 5106,00 євро частина грошової застави, а протягом 5 (п`яти) календарних днів після підписання акта приймання-передачі вагона- інші 80 відсотків, тобто 20 424,00 євро частина грошового депозиту. Грошової застави, яку буде використано для оплати послуг, що надаються Орендодавцем протягом останніх 2 (двох) місяців дії Договору. Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 30.11.2025 року.

Згідно Додатку №2 до договору оренди вагонів від 07.12.2023 №SC8-58/2023, орендна плата за один вагон на день складає 11,50 євро без ПДВ, кількість вагонів 37 одиниць, період дії тарифів на оренду вагонів від підписання угоди до 30.11.2025 року.

Відповідно до умов договору оренди вагонів від 07.12.2023 №SC8-58/2023, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування вагони на підставі актів передачі вагонів-приймання в оренду.

На виконання умов договору та на підставі рахунків-фактури ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» здійснило перерахування вартості оренди залізничних вагонів на користь компанії AB «LTG Cargo» (Литва) на загальну суму 194 451,82 євро (8 451 654,51 грн.)

Під час здійснення виплат доходів у вигляді орендної плати за договорами від 17.10.2022 №SC8-28/2022, від 07.12.2023 №SC8-58/2023 на користь компанії AB «LTG Cargo» (Литва), ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» не утримувало та не сплачувало до бюджету податок на доходи нерезидента.

3. 01.03.2021 року ТОВ«ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» (Орендар) укладено договір оренди фітингових платформ №2021-03-1378, з компанією «AS Skinest Rail» (Орендодавець, Reg.kood 10293440, Moisa 4, Tallinn 13522 Estonia,Bank:LuminorBankAS, IBAN(EUR): EE01244560, SWIFT: RIKOEE22), в особі члена правління Павла Плотникова, який діє на підставі Статуту. Місце укладання договору м.Таллін, Естонія.

Предмет договору Орендодавець надає Орендатору за плату в тимчасове використання до 50 (п`ятдесят) залізничних 60 футових фітингових платформ моделі 13-935А-01 (далі - Вагонів), для перевезення великовантажних контейнерів, які мають право виходу на шляхи загального використання та курсування по залізничним дорогам країн СНД та Балтії. Орендодавець гарантує, що Вагони знаходяться у його законному володінні, не знаходяться під арештом, не являються предметом судових спорів та спорів з третіми особами.Вагони надаються Орендатору в тимчасове використання для робіт в експортно-імпортних операціях для курсування з навантаженням/розвантаженням на станціях залізничних доріг країн СНД, Балтії і України.

Розмір оплати послуг виражається в евро. Ставка орендної плати погоджується без змін на строк до 31.08.2021 року. Орендар сплачує орендну плату продовж 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання рахунку Орендодавця, надісланого на електронну пошту. Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до 28.02.2022, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Додатковою угодою №1 від 01.03.2021 року до договору оренди від 01.03.2021 №2021- 03-1378 визначена вартість оренди фітингових платформ, а саме: вартість одного Вагона складає 11,50 євро за добу оренди до 31.08.2021.

Відповідно до умов договору оренди від 01.03.2021 №2021-03-1378 Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування фітингові платформи (Вагони).

На виконання умов договору та на підставі інвойсів, актів розрахунку орендної плати ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» здійснило перерахування вартості оренди фітингових платформ на користь компанії «AS Skinest Rail» (Естонія) на загальну суму 27 692,00 євро (867 893,76 грн.).

Під час здійснення виплат доходів у вигляді орендної плати на користь компанії «AS Skinest Rail» (Естонія), ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» не утримувало та не сплачувало до бюджету податок на доходи нерезидента.

Згідно із частиною першою статті 7 Конвенції між Урядом України і Урядом Литовської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на дохід і майно, яка набрала чинності для України 25 грудня 1997 року, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційної діяльності в другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність, як зазначено вище, прибуток підприємства може оподатковуватися в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується цього постійного представництва.

10.05.1996 між Урядом України і Урядом Естонської Республіки підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і на майно (далі Конвенція), яка ратифікована Закон України від №368/96-ВР.

Статтею 1 Конвенції встановлено, що ця Конвенція застосовується до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав.

Пункт 1 статті 3 Конвенції передбачено, що у розумінні цієї Конвенції, якщо із контексту не випливає інше» визначено: a) термін "Україна" при використанні в географічному значенні означає територію України, її континентальний шельф і її виключну, (морську) економічну зону, включаючи будь-яку територію за межами територіального моря України, яка відповідно до міжнародного права визначається або може бути в подальшому визначена за законодавством України як територія, в межах якої можуть здійснюватись права України стосовно морського дна, надр та їх природний ресурсів; b) термін "Естонія" означає Естонську Республіку і при використанні в географічному значенні означає територію Естонії та будь-яку іншу площу, що прилягає до територіальних вод Естонії, на якій за законодавством Естонії і у відповідності до міжнародного права можуть здійснюватись права Естонії стосовно морського дна і його надр та їх природних ресурсів; g) терміни "підприємство Договірної Держави" та "підприємство другої Договірної Держави" означають відповідно підприємство, що керується резидентом Договірної Держави, та підприємство, що керується резидентом другої Договірної Держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 7 Конвенції між Урядом України і Урядом Естонської Республіки про уникнення подвійного оподаткування та попередження податкових ухилень стосовно податків на доход і майно, яка набрала чинності для України 24.12.1996, прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційної діяльності в другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність, як зазначено вище, прибуток підприємства може оподатковуватися в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується цього постійного представництва.

Разом з тим, контролюючий орган, приймаючи оспорюване повідомлення-рішення вважав, що дохід отриманий компанією AB «LTG Cargo» (Литва) та компанією «AS Skinest Rail» (Естонія) від оренди вагонів, платформ є доходом від надання права на користування обладнанням (в тому числі транспортними засобами) та має оподатковуватися у відповідності до статті 12 Конвенції між Урядом України і Урядом Литовської Республіки, як роялті зі ставкою 10 відсотків.

Відповідно до положень підпункту 14.1.225 статті 14 ПК України роялті це будь-який платіж, в тому числі платіж, що сплачується користувачем об`єктів авторського права і (або) суміжних прав на користь організацій колективного управління, відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Згідно підпункту 1.3 статті 12 Конвенції, роялті, які виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, можуть оподатковуватись тільки у цій другій Державі.

Однак ці роялті можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо одержувач є фактичним власником роялті, то податок, що визначається таким чином, не може перевищувати 10 процентів загальної суми роялті.

Термін роялті при використанні в цій статті означає платежі будь-якого виду, що одержуються як відшкодування за користування або за надання права користування будь-яким авторським правом на літературні твори, твори мистецтва або науки (включаючи кінематографічні фільми, будь-які фільми або плівки для радіомовлення чи телебачення), будь-які патенти, торгові марки, дизайн або модель, план, таємну формулу або процес, або за користування, або за надання права користування промисловим, комерційним або науковим обладнанням, або за інформацію, що стосується промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Суд зазначає, що з аналізу вищезазначених норм права та міжнародних договорів вбачається, що мова йде про використання винятково інноваційного обладнання, пов`язаного з авторським правом, а не користування будь-яким обладнанням.

Крім того, відповідач під час розгляду справи не надав докази того, що орендовані позивачем платформи (вагони) є новим, інноваційним обладнанням, які захищено авторським правом, тощо.

Поряд з тим, Конвенція між Урядом України і Урядом Литовської Республіки не містить визначення терміну "промислове, комерційне або наукове обладнання", однак пунктом 2 статті 3 цієї Конвенції визначено, що при її застосуванні Договірною Державою будь-який термін, не визначений у даній Конвенції, має те значення, яке надається йому законодавством цієї Держави щодо податків, на які поширюється ця Конвенція, якщо з контексту не випливає інше.

Відповідно до Закону України "Про залізничний транспорт" транспортні засоби - залізничний рухомий склад (вагони всіх видів, локомотиви, моторейковий транспорт) і контейнери.

Водночас, відповідно до Закону України "Про транспорт" до складу залізничного транспорту входять підприємства залізничного транспорту, що здійснюють перевезення пасажирів, вантажів, багажу, пошти, рухомий склад залізничного транспорту, залізничні шляхи сполучення, а також промислові, будівельні, торговельні та постачальницькі підприємства, навчальні заклади, технічні школи, дитячі дошкільні заклади, заклади охорони здоров`я, фізичної культури та спорту, культури, науково-дослідні, проектно-конструкторські організації, підприємства промислового залізничного транспорту та інші підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, що забезпечують його діяльність і розвиток.

Тобто, залізничний рухомий склад у розумінні законодавства України є транспортним засобом.

Крім того, за приписами пункту 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого Міністерством фінансів України від 27 квітня 2000 року №92, для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами: 5.1. Основні засоби; 5.1.1. Земельні ділянки; 5.1.2. Капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом; 5.1.3. Будівлі, споруди та передавальні пристрої; 5.1.4. Машини та обладнання; 5.1.5. Транспортні засоби; 5.1.6 Інструменти, прилади, інвентар (меблі); 5.1.7 Тварини, які не пов`язані із сільськогосподарською діяльністю; 5.1.8. Багаторічні насадження, які не пов`язані із сільськогосподарською діяльністю, а також плодоносні рослини; 5.1.9. Інші основні засоби.

Таким чином, Національне положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" відокремлює поняття "Машини та обладнання" і "Транспортні засоби", і виділяє їх в окремі види основних засобів для цілей бухгалтерського обліку.

Крім того, національне законодавство не містить поняття "промислова власність".

Відповідно до Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1983 року, об`єктами охорони промислової власності є патенти на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, товарні знаки, знаки обслуговування, фірмові найменування та вказівки про походження чи найменування місця походження, а також припинення недобросовісної конкуренції.

Тобто, Паризька конвенція відносить до об`єктів промислової власності патенти на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, які можуть бути використані як патентовласниками (ліцензіарами), так і іншими особами тільки шляхом передачі їх третім особам в користування або право користування об`єктами промислової власності на підставі ліцензійних договорів, а не договорів оренди, за що користувач (ліцензіат) виплачує правовласнику платежі у формі роялті.

Отже основним правом, заради якого, власне, й укладається ліцензійний договір, є право на винагороду та інші виплати за використання предмета ліцензії.

При цьому, саме поняття "роялті" передбачає платежі за користування або право на використання об`єктів інтелектуальної власності або об`єктів промислової власності - винаходи, корисні моделі, промислові зразки, тощо. При цьому залізничний вагон, контейнер не відповідає вищевказаним критеріям, оскільки є самохідним транспортним засобом та не охороняється авторським правом.

Таким чином, плата за користування обладнанням буде розглядатися як роялті тільки у випадку, якщо таке обладнання відповідає ознакам об`єктів промислової власності та має конструктивно-відокремлені частини, нові технічні рішення, на використання якого передаються авторські права на підставі ліцензійних угод.

Водночас, залізничний рухомий склад (вагони), що є предметом договору оренди не є інноваційним обладнанням, не охороняється авторським правом та не охоплюється поняттям промислове, комерційне або наукове обладнання у розмінні Конвенції між Урядом України і Урядом Литовської Республіки.

З аналізу вищезазначених договорів вбачається, що надані послуги з оренди вагонів не містять жодних істотних умов ліцензійних договорів та не відносяться до договорів у сфері інтелектуальної власності, на підставі яких можуть нараховуватись та сплачуватись роялті.

Крім того, матеріали справи містять відповідь АТ Українська залізниця від 13.08.2025 року про те, що несамохідні залізничні фітингові платформи (перелік яких зазначений у листі) не є інноваційним обладнанням, пов`язаним з авторським правом. Зазначені залізничні платформи станом на 2021-2025 роки не характеризуються інноваційністю, та не є такими, що містять передовий, промисловий, комерційний або науковий досвід (ноу-хау), тобто не є такими, що вироблені за проектами, які містяться промисловий, комерційний або науковий досвід (ноу-хау).

Що стосується посилання відповідача на Конвенцію про міжнародні майнові права на рухоме обладнання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 5 Конвенції про міжнародні майнові права на рухоме обладнання, під час тлумачення цієї Конвенції необхідно брати до уваги її мету, що визначена у преамбулі, її міжнародний характер та необхідність сприяти одноманітності й передбачуваності в її застосуванні.

Сфера застосування цієї Конвенції визначена в статті 3, відповідно до якої вона застосовується у разі, якщо на момент укладення договору, яким створюється чи який передбачає створення міжнародного майнового права, боржник знаходиться на території Договірної Держави.

За змістом статті 2, для цілей цієї Конвенції міжнародне майнове право на рухоме обладнання є майновим правом, що встановлюється згідно зі статтею 7 на об`єкт, який може бути однозначно ідентифікований та який належить до категорії об`єктів, перелік яких надається в пункті 3, та визначається у Протоколі як таке, що:

(a) надається заставодавцем за договором про забезпечення;

(b) надається особі, яка є умовним продавцем за договором купівлі-продажу з утриманням права власності; чи

(c) надається особі, яка є лізингодавцем за договором лізингу.

Таким чином, вказана Конвенція регулює майнові права на рухоме обладнання, а саме його придбавання та використання, має на меті сприяння фінансуванню придбання й використання такого обладнання в ефективний спосіб, визнає та захищає майнові права на таке обладнання, тобто не стосується питань оподаткування та попередження податкових ухилень.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду викладену у постанові від 14 серпня 2018 року по справі № 817/1045/17 (№К/9901/51316/18), а саме, що в момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України. Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР», в якості зазначеної довідки, надано:

- Довідка про підтвердження місця резидентства, стосовно компанії АВ LTG Cargo, яка є резидентом Литви у 2022 році, згідно з Угодою між Україною та Литовською Республікою про запобігання подвійному оподаткуванню, видана Державною податкової інспекцією при Міністерстві Фінансів Литовської Республіки 03.01.2022 року.

-Довідка про підтвердження місця резидентства, стосовно компанії АВ LTG Cargo, яка є резидентом Литви у 2023 році, згідно з Угодою між Україною та Литовською Республікою про запобігання подвійному оподаткуванню, видана Державною податкової інспекцією при Міністерстві Фінансів Литовської Республіки 03.01.2023 року.

-Довідка про підтвердження місця резидентства, стосовно компанії АВ LTG Cargo, яка є резидентом Литви у 2024 році, згідно з Угодою між Україною та Литовською Республікою про запобігання подвійному оподаткуванню, видана Державною податкової інспекцією при Міністерстві Фінансів Литовської Республіки 16.01.2024 року.

-Довідка про підтвердження місця резидентства, стосовно компанії АВ LTG Cargo, яка є резидентом Литви у 2025 році, згідно з Угодою між Україною та Литовською Республікою про запобігання подвійному оподаткуванню, видана Державною податкової інспекцією при Міністерстві Фінансів Литовської Республіки 23.05.2025 року.

- Довідка про резидентство, стосовно компанії Skinest Rail AS, реєстраційний номер 10293440, яка є резидентом Естонії у 2021 році, згідно з Договором між Естонією та Україною про уникнення подвійного оподаткування, видана Податковомитним департаментом Естонської Республіки 06.01.2021 року.

При цьому, податковий орган в акті перевірки не заперечував проти легітимності наданих позивачем довідок, які підтверджують, що нерезиденти є резидентами країни, з якою укладено міжнародні договори.

В постанові від 23 жовтня 2025 року по справі № 340/2782/24 Верховний Суд вказав, що частина друга статті 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указана норма Конституції України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При цьому вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури й форми прийняття рішення або вчинення дії та повинен обирати лише визначені законом засоби.

Тобто діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціальнодозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, що забезпечує введення владних функцій у законні рамки.

Виходячи з цього, суб`єкт владних повноважень, діючи на виконання саме приписів чинного закону, не може довільно тлумачити норми ПК України чи виходити за межі своїх повноважень. Податковий орган не має права самостійно встановлювати додаткові умови чи вимоги, не передбачені ПК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері оподаткування. Його повноваження обмежуються контролем за дотриманням чітко визначених законом процедур, а перевищення цих меж суперечить принципу верховенства права.

Вищевикладене свідчить про те, що висновки податкового органу щодо порушення ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР» пп. 141.4.2 п.141.4 ст.141 ПКУ, в частині не утримання та не перерахування до бюджету податку за ставкою 10% від суми сплаченого доходу нерезиденту, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента є безпідставними та необґрунтованими.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що Головним управління ДПС в Одеській області не доведено, що прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відбулось у спосіб і порядок, встановлений податковим законодавством, а тому податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 року №45317/15-32-23-02-19 підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 30280,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР (67543, Одеська область, Лиманський район ,с. Визирка, вул. Олексія Ставніцера, 60, корп. 2, приміщення 27/9, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 19.08.2025 року №45317/15-32-23-02-19.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ТРАНСПОРТНО-ЛОГІСТИЧНИЙ ЦЕНТР (67543, Одеська область, Лиманський район ,с. Визирка, вул. Олексія Ставніцера, 60, корп. 2, приміщення 27/9, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 30280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.