Справа № 520/7819/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р. Справа № 520/7819/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 19.06.25 по справі № 520/7819/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 "

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (далі ДПОП ОШБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 », щодо невидачі наказу про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції « ІНФОРМАЦІЯ_1 » видати наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини у період з 22.05.2024 по 18.07.2024 включно;

- стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) за період перебування на лікуванні захворювання, отриманого під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії, що підтверджено свідоцтвом про хворобу №307/СНП від 13.09.2024, оскільки з наданих до матеріалів справи медичних довідок чітко вбачається, що позивач перебував на лікуванні внаслідок захворювання, яке пов`язане з захистом батьківщини та участю у бойових діях, а тому набув право на отримання додаткової грошової винагороди у збільшеному до 100000 гривень розмірі в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, згідно з вимогами Постанови № 168 та Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ, України від 28.11.2022 року № 775 (далі Порядок № 775), що було проігноровано відповідачем.

Крім того, заувпажив, що після звернення позивача до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні спірної виплати без зазначення жодних обґрунтувань причин такої відмови, з посиланнями виключно на правомірність проведених нарахувань.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі №520/7819/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невмотивованість, невідповідність висновків суду обставинам справи та грубе порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі № 520/7819/25 та ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав, що додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують. При цьому, наданими до матеріалів справи доказами повністю підтверджується той факт, що позивач отримав захворювання, яке пов`язане з захистом Батьківщини та внаслідок чого отримав каліцтво, а отже має право на отримання спірної виплати.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не встановив причинного зв`язку отриманого позивачем захворювання із його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, не надав належної правової оцінки доказам та обставинам, що можуть вплинути на правильність вирішення цієї справи, що мало наслідком позбавлення права позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі.

В іншій частині зміст апеляційної скарги є аналогічним змісту позовної заяви.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, відповідач вважав, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі № 520/7819/25 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначив про відсутність правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень за період перебування на лікуванні, оскільки Постановою № 168 та Порядком № 775 чітко передбачено, що до наказів про виплату такої винагороди, включаються поліцейські, які: захищали суверенітет та територіальну цілісність та отримали поранення (контузію, травми, каліцтво), пов`язане із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, разом з цим, у випадку позивача має місце загальне захворювання, що не дозволяє віднести його до переліку осіб, визначених законодавцем, на яких розповсюджується право на отримання такої додаткової винагороди.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

З 05.04.2023 позивач перебував на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 полку управління поліції особливого призначення № 3 Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", що вбачається з наявної в матеріалах справи довідки від 14.08.2024 № 7213/01/59/14-2024 (а.с. 22).

Позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за станом здоров`я (через хворобу)) з 30.09.2024, що вбачається з витягу з наказу від 27.09.2024 № 1366 о/с (а.с. 26).

Зі свідоцтва про хворобу № 307/СНП, наданого позивачем до суду, вбачається, що 13.09.2024 медична (військово-лікарська) комісія ДУ "ТМО МВС України по Луганській області" за розпорядженням заступника начальника ВКЗ УПОП № 3 ДПОП "ОШБ "Лють" здійснила медичний огляд ОСОБА_1 (позивача) та діагностувала наявність у позивача наступного захворювання:

- ішемічна хвороба серця, післяінфарктний кардіосклероз (не Q-інфаркт міокарда нижньої ділянки лівого шлуночка 22.05.2024), коронароангіографія 22.05.2024, гіпертонічна хвороба ІІІ стадія, ступінь 2, СН стадія В зі збереженою скорочувальною функцією лівого шлуночку (ФВ- 64 %) ФК ІІ за NYHA, XCH I, гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей, остеохондроз шийного та поперекового відділу хребта з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, отримане під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії;

- поліп жовчного міхура без порушення функцій, хронічний вірусний гепатит В з незначним порушенням функції печінки, мінімальною активністю. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції. (а.с. 19-21)

За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, в період з 22.05.2024 по 18.07.2024 він перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з зазначеним вище захворюванням, тому має право на отримання за вказаний період додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

З наявних у матеріалах справи медичних документів вбачається, що позивач у період з 22.05.2024 по 04.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтервенційної кардіології та інтенсивної терапії КП "Дніпропетровський обласний клінічний центр діагностики та лікування", з 04.06.2024 по 18.06.2024 - на стаціонарному лікуванні у відділенні відновлювального лікування ДУ "ТМО МВС України по Дніпропетровській області". (а.с. 19-21, 23, 25)

Позивач звертався до ДПОП ОШБ «Лють» з заявою щодо виплати йому додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, однак листом від 09.12.2024 № 10584-2024 відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн, за спірний період, оскільки позивач перебував на лікуванні, що не було пов`язано з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) (а. с. 27-29).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невидачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 в розмірі, збільшеному до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача права на отримання збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують факт отримання позивачем поранення (травми, каліцтва, контузії) та перебування позивачем у спірний період на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням такого поранення, натомість надані позивачем медичні документи свідчать, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.05.2024 по 18.06.2024 у зв`язку захворюванням, а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Крім того, судом зазначено, що матеріали справи взагалі не містять доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 19.06.2024 по 18.07.2024, а перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у період з 29.06.2024 по 18.07.2024, за висновком суду, не зумовлює виникнення у нього права на отримання спірної винагороди, оскільки на даний час взагалі відсутні норми щодо виплати збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за час перебування саме на амбулаторному лікуванні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок різного тлумачення сторонами підстав та порядку виплати позивачу, як поліцейському, передбаченої Постановою № 168 додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з захворюванням ОСОБА_1 , отриманим під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно із пунктом четвертим частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» (далі - Постанова № 988) установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).

Пунктами 6, 7 розділу І Порядку № 260 визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 3 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії, одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє по теперішній час.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

У пункті 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку № 775 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на період воєнного стану додаткова винагорода виплачується в розмірі до 100000 гривень - поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно участі в бойових діях або заходах.

Згідно з підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 775 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, уключаються поліцейські, у тому числі ті, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) - з дня отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Виходячи зі змісту наведених норм, колегія суддів зазначає, що додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується поліцейським, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їхнього здійснення.

Також у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується за час перебування поліцейських на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним з участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, за дотримання таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із безпосередньою участю в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії;

б) перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із безпосередньою участю в бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії;

в) перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», статті 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 затверджено «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС» (далі Положення № 285), яке визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).

За змістом пункту 1 Розділу ІХ Положення № 285 (в редакції, чинній станом на момент проходження позивачем медичного огляду та складення відносно нього висновку від 13.09.2024) рішення М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських, колишніх осіб рядового і начальницького складу приймаються, зокрема, з такими формулюваннями:

1) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, отримане під час виконання службових обов`язків у період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час виконання службових обов`язків за зазначених обставин;

8) «Захворювання, ТАК, отримане під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» - якщо захворювання виникло в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в бойових діях, що підтверджується медичними документами про початок захворювання в той період;

З наведеного вбачається, що законодавець чітко розмежовує поняття захворювання та поранень (контузій, травм, каліцтв) при встановленні причинного зв`язку з безпосередньою участю в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

При цьому, приписи Постанови № 168 та Порядку № 775 передбачають підстави для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні лише у зв`язку із отриманням поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного з участю у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії, а не у зв`язку із захворюванням, якщо воно виникло в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначений період досягло такого розвитку, що призводить до непридатності до служби, а також у разі хронічних захворювань, якщо їх перші прояви відносяться до періоду участі в бойових діях, що підтверджується медичними документами про початок захворювання в той період.

З наявного у матеріалах справи свідоцтва про хворобу № 307/СНП, виданого медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області», колегією суддів встановлено, що позивач скаржився на періодичний біль в ділянці серця, що з`являється після фізичного чи психо-емоційного навантаження, швидку втомлюваність, задишку при підйомі на 3 поверх (пункт 7).

У пункті 8 свідоцтва про хворобу № 307/СНП зазначено, що у травні позивач вперше відмітив підвищення артеріального тиску до 180/110 мм рт.ст, у зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою до м. Дружківка, Донецької області, де встановлено ДЗ: Гіпертонічний криз з наданням першої медичної допомоги.

За висновком М(ВЛ)К хвороби ОСОБА_2 кваліфікуються саме як «Захворювання, ТАК, отримане під час безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі стримування збройної агресії» та «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції».

За приписами пункту 3 Розділу ІХ Положення № 285 у Свідоцтві про хворобу, складеному щодо поліцейського чи військовослужбовця, у якого за результатами медичного огляду діагностовано наслідки поранення (травми, контузії, каліцтва), зазначаються обставини їх отримання з обов`язковим зазначенням документів, на підставі яких зроблено запис (Акт про нещасний випадок, довідка про обставини травми), а також дані об`єктивного обстеження щодо діагностованих наслідків та викладається повністю їх діагноз.

Разом з цим, свідоцтво про хворобу № 307/СНП не містить жодних відомостей про обставини отримання ОСОБА_1 саме поранення (травми, контузії, каліцтва).

Посилання на Акт про нещасний випадок або довідку про обставини травми у вищезазначеному свідоцтві також відсутні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у даній категорії справ суд не може надавати оцінку висновкам щодо формулювання причинного зв`язку захворювання позивача, оскільки вирішення такого питання імперативно віднесено Положенням № 285 до компетенції штатних та позаштатних М(ВЛ)К при проведенні медичного огляду поліцейського.

Відтак, у спірних правовідносинах має місце захворювання, яке виникло в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, або захворювання, що виключає можливість нарахування позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн за спірний період.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що під час судового розгляду не підтверджено належними доказами обставини отримання ОСОБА_1 , як поліцейським, поранення (травми, контузії, каліцтва), в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час виконання службових обов`язків за зазначених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не набув права на додаткову грошову винагороду, збільшену до розміру 100000 грн щомісячно за період його стаціонарного лікування з 22.05.2024 по 18.06.2024.

Крім того, з огляду на те, що приписами Постанови № 168 передбачено виплату додаткової винагороди саме за час перебування на стаціонарному лікуванні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для її нарахування позивачу за період перебування на амбулаторному лікуванні з 29.06.2024 по 18.07.2024.

Вищенаведене у сукупності свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 по справі № 520/7819/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін Я.М. Макаренко