Справа № 380/22889/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22889/24 пров. № А/857/23812/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Гуляка В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 380/22889/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,

місце ухвалення судового рішення м.Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїСподарик Н. І.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не зарахуванні до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відносно ОСОБА_1 , а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про зарахування до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відносно ОСОБА_1 , а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення та іншого належного забезпечення за час призупинення військової служби відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 недоотримане грошове та інше належне забезпечення за час призупинення військової служби відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 380/22889/24 у задоволенні вказаного позову відмовлено

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відносно ОСОБА_1 , а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024, а також не було виплачено грошове забезпечення за вказаний період. Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Також суд виходив з того, що з приводу урахування до вислуги років періоду з 2022 по 2024 роки, позивачем не долучено відповідного рапорту чи заяви до військової частини про таке зарахування. Щодо обрахунку виплат за спірний період, то суд встановив, що у період з 17.03.2022 по 14.03.2024 фактично не перебував на військовій службі, відтак і відсутні підстави для проведення виплат.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період часу з 20.06.2020 по 12.08.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на підставі укладеного контракту.

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ ім. Гетьмана Сагайдачного від 20.06.2020 №146 лейтенанта ОСОБА_1 випускника Національної академії сухопутних військ ім. Гетьмана Сагайдачного, визначено таким, що вибув для подальшого проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з витягом із наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №75 від 26.04.2022 відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу лейтенанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України з 17.03.2022.

Підставою для призупинення військової служби та нарахування грошового забезпечення позивачу став факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного залишення місця військової служби (дезертирства), на підставі якого було розпочато досудове розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 №115, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 28.02.2022, на підставі наказу командувача ДШВ ЗС України (по особовому складу) від 24.04.2022 №75, увільнено від займаної посади, призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 17.03.2022.

07.12.2022 органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000018 від 17.03.2022 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2024 №72, лейтенант ОСОБА_1 вважається таким, що прибув після самовільного залишення військової частини.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2024 №237 лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , помічника начальника відділення об`єднаної вогневої підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 11 липня 2024 року №195, звільнено з військової служби у запас за підпунктом б (за станом здоров`я) відповідно до пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вважати таким, що 12 серпня 2024 року справи та посаду здав.

Згідно з довідкою №5272/2 від 29.08.2024 про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, встановлено, що у період серпня 2022 року по лютий 2024 року грошове забезпечення позивачу не нараховувалось.

Відповідно до інформації, зазначеної у копіях карток грошового забезпечення позивача за період 2022-2024 років, у період з квітня 2022 року по лютий 2024 року грошове забезпечення позивачу не нараховувалось.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №3263 від 02.09.2024 Про оголошення вислуги років військовослужбовцям у 2024 році, календарна вислуга років позивача становить 06 років 00 місяців 2 дні, загальна вислуга років становить 07 років 05 місяців 22 дні.

Позивач вважаючи, що йому протиправно не зараховано до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відносно ОСОБА_1 , а саме з 17.03.2022 по 14.03.2024, а також не було виплачено грошове забезпечення за вказаний період, звернувся з вказаним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 12 розд. І Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пунктів 144-1, 144-2 цього Положення, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону N 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

Як вже згадано судом вище, згідно з п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п. 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 144-3 Положення визначено, що звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Відповідно до п. 144-6 Положення для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Відтак приведеними положеннями законодавства передбачена безальтернативна поведінка відповідача, а зокрема у випадку якщо по відношенню до військовослужбовців, стосовно яких судом закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. При цьому за весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що вище приведені норми законодавства не містять жодних додаткових вимог необхідних для вчинення обумовленими військовослужбовців для зарахування періоду призупинення військової служби до вислуги років та для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, а також для нарахування та виплати недоотриманого грошового, речового та інших видів забезпечення за обумовлений період.

Реалізації частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ та пункту 144-6 Положення здійснюється письмовими наказами по особовому складу.

При цьому право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до витягу із наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 №75 від 26.04.2022 відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» лейтенанта ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України з 17.03.2022.

Підставою для призупинення військової служби та нарахування грошового забезпечення позивачу став факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом самовільного залишення місця військової служби (дезертирства), на підставі якого було розпочато досудове розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.05.2022 №115, лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 28.02.2022, на підставі наказу командувача ДШВ ЗС України (по особовому складу) від 24.04.2022 №75, увільнено від займаної посади, призупинено військову службу та дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 17.03.2022.

07.12.2022 органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0000018 від 17.03.2022 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК (а.с. 83).

Відповідно до пояснень відповідача згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_4 від 12.03.2024, лейтенант ОСОБА_1 вважається таким, що прибув після самовільного залишення військової частини (а.с. 18-19), що не заперечується позивачем та зазначається ним у позовній заяві (а.с.2).

Водночас колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено належними доказами обставин з приводу призупинення військової служби у період з 13.03-14.03.2024 року, позаяк і позивач і відповідач в ході розгляду справи надали вищевказані пояснення щодо поновлення служби - 12.03.2024 року згідно наказу командира військової частини №72.

Таким чином у період часу з 17.03.2022 року по 12.03.2024 року військова служба та строк дії контакту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України відносно ОСОБА_1 були призупиненими.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження стосовно позивача закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях позивача ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, то суд робить висновок, що відповідно до частини другої статті 24 Закону № 2232-ХІІ та пункту 144-6 Положення позивачу за весь час необґрунтованого призупинення військової служби відповідач повинен виплатити недоотримане грошове забезпечення та внести відповідні зміни документів, які відображають вислугу років, в тому числі і для призначення пенсії та для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд зробив висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені з порушенням норм матеріального права та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року у справі № 380/22889/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не зарахуванні до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відносно ОСОБА_1 , а саме з 17.03.2022 по 12.03.2024;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення про зарахування до вислуги років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання період, на який було призупинено військову службу відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме з 17.03.2022 по 12.03.2024;

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 недоотриманого грошового забезпечення та іншого належного забезпечення за час призупинення військової служби відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме з 17.03.2022 по 12.03.2024;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) недоотриманого грошового та іншого належного забезпечення за час призупинення військової служби відповідно до ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме з 17.03.2022 по 12.03.2024.

У задоволенні решти вимог адміністративного позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетного фінансування Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1453,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
В. В. Гуляк