Справа № 520/28740/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 грудня 2025 року справа №520/28740/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням осіб адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління

Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 15.10.2024 звернулася з позовною заявою до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту відповідач), у якій просить визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області протиправною та зобов`язати Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області надати письмову відповідь ОСОБА_1 про результати розгляду її звернення від 23.08.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернулася до відповідача із заявою, в якій просила письмово повідомити про вчинені громадянкою ОСОБА_2 кримінальні правопорушення. Вказує, що станом на момент звернення до суду з даною позовною заявою жодної відповіді від відповідача на своє звернення позивач так і не отримала, що стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Біленському Олегу Олексійовичу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 про закриття провадження у справі №520/28740/24 до Другого апеляційного адміністративного суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд головуючий судді Русановій Вікторії Борисівні, за участю суддів Бегунца Армена Олегі, Мельнікової Лариси Володимирівни.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №520/28740/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Витребувати з Харківського окружного адміністративного суду справу №520/28740/24.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи. Адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №520/28740/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії призначено до апеляційного розгляду на 05.02.2024 о 13:30 у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №4.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2025 призначено розгляд питання про виправлення описки в ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №520/28740/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в порядку письмового провадження на 28.01.25 о 15:00 у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань №4.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у справі №520/28740/24 скасовано. Адміністративну справу №520/28740/24 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06.03.2025 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторовні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач 24.03.2025 через канцелярію суду надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Під час судового розгляду встановлено, що 26.07.2021 ОСОБА_1 звернулась до начальника ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Коваленка Е.В. із заявою, в якій повідомила про вчинене 26.07.2021 ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбачене статтею 162 КК України, про що того ж дня лейтенант поліції ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Пчьолка В.О склав протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.08.2021 у справі №638/12195/21 зобов`язано уповноважених осіб Харківського районного управління поліції №3 Головного управління національної поліції в Харківській області внести у встановленому порядку відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про вчинення злочину від 26.07.2021, надати документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію.

ОСОБА_1 19.10.2021 звернулась до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою про надання інформації про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якій просила:

1) Терміново письмово повідомити заявника ОСОБА_1 за адресою, вказаною в реквізитах цієї заяви, чи було виконано ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року по справі №638/12195/21;

2) Письмово повідомити заявника ОСОБА_1 за адресою, вказаною в реквізитах цієї заяви, чи було внесено відомості за її заявою від 26 липня 2021 року про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

3) Направити заявнику ОСОБА_1 за адресою, вказаною в реквізитах цієї заяви, копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань;

4) Письмово повідомити заявника ОСОБА_1 за адресою, вказаною в реквізитах цієї заяви, про стан та перебіг досудового розслідування у кримінальному провадженні за її Заявою від 26 липня 2021 року про вчинення громадянкою ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

Позивачем 23.08.2024 направлено на адресу ХРУП №3 ГУНП в Харківській області аналогічну заява ідентичного змісту.

До заяв позивач додав копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/12195/21 від 09.08.2021.

Позивач вказує на те, що про результати розгляду зазначених звернень відповідач не повідомив позивача.

Вважаючи, що така бездіяльність відповідача, є протиправною, порушує права та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин, позивач звернулась до суду з даним позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 393/96-ВР "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Отже, вказане звернення позивача від 23.08.2024 фактично відповідає ознакам звернення громадянина та, відповідно, має розглядатись згідно з приписами Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, спірні правовідносини регулюються Законом України "Про звернення громадян".

Статтею 19 Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

За загальним правилом пункту 18 частини першої статті 19, пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

Судом встановлено, що розгляд заяви ОСОБА_1 від 23.08.2024 проведений відділом кримінальної поліції Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області. За результатами розгляду позивачу засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену громадянкою ОСОБА_1 , надана письмова відповідь, копія якої наявна у матеріалах справи та надана відповідачем разом з відзивом, датована 28.09.2024.

Як зазначено звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Відтак, звернення позивача розглянуто з порушенням встановлених законом строків.

Також суд зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не надано доказів направлення розгляду звернення на підтвердження надання відповіді на звернення позивача від 23.08.2024.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання відповіді на звернення, оскільки ним не доведено факту надання відповіді на заяву позивача від 23.08.2024 у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», в який відповідач зобов`язаний письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення, а відтак суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У спірних правовідносинах заявник не отримав відповіді на поставлене питання.

При цьому, управлінська дія владного суб`єкта може втілюватись і у вигляді письмової (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням, але створюють перешкоду у реалізації суб`єктивного права заявника.

Разом з тим, у спірних правовідносинах діяння відповідача відповідають усім ознакам бездіяльності, котра підлягає кваліфікації у якості протиправної з приводу розгляду заяви заявника.

Згідно з частиною першою статті 1, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд зауважує, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства, а у силу частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

З огляду на викладені міркування та зміст вимог заявника, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З приводу клопотання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частин першої та другої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №820/4263/17.

Також, згідно частини другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.02.2022 у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано копію Свідоцтва №1413 про право ОСОБА_3 на зайняття адвокатською діяльністю, 13.11.2006, виданого Харківською обласної кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури; фотокопію Договору №01-06/10-24 від 06.10.2024 про надання правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Поліщуком Олегом Леонтійовичем; копію Калькуляції-рахунку від 06.10.2024 за договором №01-06/10-24 на суму 6 800,00 грн, копію Акту приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 08.10.2024; копію квитанції від 14.09.2023 про перерахування позивачем на рахунок адвоката Поліщука Олега Леонтійовича гонорару за надання правової допомоги за Договором №01-06/10-24 від 06.10.2024 у сумі 6 800,00 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У постановах від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 та від 18.08.2022 у справі №340/323/21 Верховний Суд, надаючи оцінку відсутності детального опису робіт на виконання положень частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», у той час як в межах справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Також, Верховний Суд в постанові від 03.03.2021 у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у додатковій постанові від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, яка враховується судом при вирішенні у рамках даної справи питання щодо відшкодуванню позивачу витрат на оплату послуг адвоката.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 800,00 грн.

Щодо судового збору, суд зазначає наступне.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога майнового характеру.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією, яка наявна у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися з заявою про повернення надміру сплачених коштів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області (вулиця Толбухіна, будинок 103, місто Харків, Харківська область, 61201, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненадання письмової відповіді на звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024.

Зобов`язати Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області надати письмову відповідь про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 23.08.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 800,00 грн (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА