Справа № 380/20693/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/20693/24 пров. № А/857/32368/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Мікули О.І., Ніколін В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року (головуючий суддя Москаль Р.М. м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 допомоги на проживання, згідно положень Постанови кабінету міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з березня 2024 року;

- поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виплату допомоги на проживання, згідно положень Постанови кабінету міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» з березня 2024 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання позову.

Залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 в тому числі з необхідністю надати оригінал платіжного документа про сплату судового збору.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання позову та продовжено встановлений ухвалою від 10.10.2024 строк для усунення недоліків позовної заяви(долучити оригінал платіжного документа про сплату судового збору).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позовні вимоги роз`єднано і у даній справі вирішено розглядати лише вимоги ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Сихівського відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії (і додані до неї документи) повернуто.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити її вимоги до Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі зазначає, що причиною постановлення ухвали стало те що вона не сплатила судовий збір, хоча вона як учасник бойових дій звільнена від його сплати на підставі п. 18 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» та п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так само суд відмовив у звільненні від сплати судового збору у зв`язку із відсутністю у неї доходів з тих мотивів, що вона ніби не надала суду належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність інших джерел доходу. Суд вказав, що довідка форми ОК-5 за 2007- 2021 роки не є належним доказом скрутного майнового становища позивачки, оскільки така не містить відомостей щодо її майнового стану за 2023-2024 роки.

Згідно положень п. 18 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» та п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій користуються пільгою щодо звільнення від сплати судового збору. Львівським окружним адміністративним судом ця норма законодавства була розглянута з власним додаванням тлумачення, а саме: ніби ця пільга може бути застосована лише у разі якщо у суді буде розглядатися спірні питання щодо пільг передбачених статтею 12 Закону № 3551-XII. Хоча у цьому Законі жодним чином не зазначено, що пільга щодо звільнення від сплати судового збору є обмеженою якимось визначеним переліком. У статті 5 Закону № 3674-VI також не зазначено жодного виключного переліку, розгляду справ у суді.

До того ж, на сьогоднішній день вона та її неповнолітній син не має ніяких доходів, немає власного житла.

На підтвердження доказів про незадовільний майновий стан та відсутність інших джерел доходу вона надала суду Довідки внутрішньо переміщеної особи та Довідки з Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формами ОК-5, ОК-7. Згідно цих довідок можливо зробити лише один єдиний висновок: вона та дитина залишились без житла, до 2021 року вона дійсно мала дохід, але починаючи з 2021 року не має жодних офіційних доходів. Довідки з Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формами ОК-5, ОК-7 - це єдиний офіційний державний документ, який відображає доходи особи. І якщо в них не зазначено за 2023-2024 року ніяких доходів, то це означає, що доходів у цей період не було. Підробити ці довідки не можливо, так як їх можна легко перевірити.

Тож твердження в ухвалі суду від 21.11.2024 року судді МоскальР.М., щодо того що довідки ОК-5, ОК-7 не містять відомостей щодо її майнового стану за 2023-2024 роки не відповідають дійсності.

Наразі я живу за рахунок нерегулярних підробіток.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»: «Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати ...»

На підставі вище зазначеного просить суд звільнити від сплати судового збору, як учасника бойових дій, та мати, яка виховує неповнолітніх дітей, та не має доходів.

Від початку збройної агресії ЗС Російської Федерації вона та син вимушено змушені покинути свою домівку. Більш того її будинок в березні 2022 року було зруйновано. Її рідне місто Рубіжне Луганської області досі тимчасово знаходиться в окупації. У листопаді 2022 року вона та неповнолітній син отримали статус внутрішньо переміщеної особи. Тимчасово проживають за адресою: АДРЕСА_1 , модульне містечко. На даний час перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Сихівському відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. До лютого 2024 року на підставі Постанови кабінету міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» вона та син отримували на особистий банківський рахунок виплату допомоги на проживання. На себе отримувала 2000 грн. та на сина - 3000 грн. З березня 2024 року їй та сину виплати безпідставно припинено.

Згідно п. 2 ПКМУ від 20.03.2022 року № 332: «Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.».

Вона та її син виплату допомоги на проживання не отримують бо відповідач таку припинив.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що суд в ухвалі від 01.11.2024 про продовження строку на усунення недоліків роз`яснив позивачці щодо звільнення її від сплати судового збору як учасниці бойових дій те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами щодо розміру соціальних виплат їй як внутрішньо переміщеній особі - оскаржує дії відповідача щодо припинення виплати їй та її та неповнолітньому ОСОБА_2 допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам. Тому, з огляду на підстави та предмет позову, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються питання виплати допомоги позивачці та її синові як внутрішньо переміщеним особам на підставі Постанови № 332 та ніяк не стосується пільг, доплат чи інших соціальних гарантій позивачки як учасниці бойових дій.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні підстави для звільнення позивачки від сплати судового збору за подання цього позову на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Відмовляючи позивачці у звільненні її від сплати судового збору у зв`язку із відсутністю у неї доходів, суд першої інстанції вказав наступні підстави, що ОСОБА_3 не надала суду належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан та відсутність інших джерел доходу, а довідка форми ОК-5 за 2007-2021 роки не є належним доказом скрутного майнового становища позивачки, оскільки така не містить відомостей щодо її майнового стану за 2023-2024 роки.

Оскільки станом на 21.11.2024 від позивачки до суду не надходило клопотань по цій справі, то суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка у встановлений строк не виконала вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а тому позовну заяву слід повернути.

Проте суд апеляційної інстанції вважає такі доводами суду першої інстанції не обґрунтованими.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 не стосуються пільг, доплат чи інших соціальних гарантій позивачки, як учасниці бойових дій, що в свою чергу не надає її права на звільнення від сплати судового збору у відповідності до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що згідно частиною 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, в тому числі за умов, що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивачка звернулась до суду за захистом саме соціальних прав.

Крім того суд не надав належну оцінку тій обставині, що позивачка має статус внутрішньо переміщеної особи, проживає в модульному містечку з неповнолітнім сином(2007 р.н.), на підтвердження свого майнового стану надала Довідки з Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формами ОК-5, ОК-7, які були сформовані 19.10.2024, і в таких відсутні дані про доходи позивачки за 2023-2024, як того вимагав суд першої інстанції.

До того ж, самі вимоги стосуються виплат вимушено переміщеним особам, бо відповідач таку для позивачки припинив.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що в ухвалі від 01 листопада 2024 року якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання позову та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви(долучити оригінал платіжного документа про сплату судового збору) суду першої інстанції слід було зазначити які саме докази повинна була надати позивачка щодо її майнового стану. .

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції постановляючи ухвалу порушив вимоги матеріального та процесуального права, при цьому, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції на даному етапі розгляду справи не вправі вирішити даний спір по суті,, як того просила апелянт, відтак ухвалу слід скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2024 року у справі №3380/20693/24 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.А. Пліш
судді О. І. Мікула
В. В. Ніколін