Справа № 420/39551/25
Суддя: Бабенко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. Кузьменка І.М. від 29.08.2024 по ВП № 75928092 про стягнення з ХЗВ ВСП ЗСУ виконавчого збору у розмірі 8000,00 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також з наданням відповідних доказів.

15.12.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку.

При цьому, 16.12.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просить визнати усунутими недоліки позовної заяви та відкрити провадження у справі.

Заява про поновлення процесуального строку обґрунтована наступним.

Зокрема, представник відповідача вказує, що 05.06.2025 російські війська вдарили по центру Херсона чотирма керованими авіабомбами. Поцілили у будівлю обласної державної адміністрації й частково її зруйнували. Також пошкоджені будинки та магазини, які розташовані поряд. Руйнівних пошкоджень зазнала будівля тимчасового місцезнаходження документів ХЗВ ВСП ЗСУ, в тому числі претензійно-позовної роботи, та там могли бути матеріали ВП № 75928092. За даним фактом відкрито кримінальне провадження №0000277 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: частина перша статті 438 КК України.

Таким чином позивач не може ані підтвердити, ані спростувати, ані підтвердити факт надходження від відповідача постанови про відкриття ВП №75928092 від 29.08.2024.

Відтак, станом на 06.08.2025, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 29.08.2024 ВП№ 75928092 у Позивача була відсутня.

Матеріалами цієї справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зволікаючи, після того як дізнався про стан відкритого ВП № 75928092, але не отримавши оскаржувану постанову, замовив кошти з Державного бюджету України для оплати судового збору, на підтвердження чого, до позовної заяви долучено розрахунок та витяг з додаткової заявки-розрахунку.

Тобто, з даним позовом ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся лише 26.11.2025, в тому числі із-за відсутності можливості сплати судового збору саме станом на останній день строку з моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав.

З Фінансово-економічної служби ХЗВ ВСП ЗСУ була отримана платіжна інструкція №806, що підтверджує сплату судового збору. Несвоєчасне отримання квитанції пояснюється постійними обстрілами та розосередженістю підрозділів Позивача у різних населених пунктах Херсонської та Миколаївської області з міркувань безпеки.

Окрім викладеного, позивач зазначає, що особливістю ситуації, що розглядається, є те, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений указами Президента України та який діє і на даний час.

Отже, ХЗВ ВСП ЗСУ входить до структури Збройних Сил України і в умовах воєнного стану в України задіяний до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, які продовжує виконувати дотепер.

З наведеного можна дійти висновку про те, що неможливість своєчасної сплати судового збору зумовлена існуванням об`єктивних причин [спрямуванням коштів на забезпечення виконання бойових розпоряджень та завдань з оплати відряджень військовослужбовців, які відбувають в зону проведення бойових дій], що унеможливлювали виконання апелянтом свого процесуального обов`язку у строк, установлений судом.

Водночас, позивач продемонстрував добросовісну поведінку щодо направлення заявки до начальника забезпечувального фінансового органу про надання бюджетних асигнувань для сплати судового збору за подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду, що є належним підтвердженням наміру виконати обов`язок, долучивши до адміністративного позову підтвердження сплати судового збору.

У зв`язку з ненадходженням від забезпечувального фінансового органу Міністерства оборони України квитанції про сплату судового збору, ХЗВ ВСП ЗСУ почав вживати заходи врегулювання спору та поновлення порушеного права, шляхом звернення зі скаргами на дії державного виконавця до посадових осіб УЗПВР у Херсонській обл.

08.08.2025 на адресу ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. направлено заяву про отримання постанови про відкриття ВП № 75928092.

18.08.2025 у відповідь на запит, ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. надіслав на електронну пошту ХЗВ ВСП ЗСУ постанову про відкриття ВП №75928092.

29.08.2025 (вих. № 1785/пр) на електронну адресу ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. направлено скаргу на дії державного виконавця у зв`язку з порушеннями державним виконавцем при виконанні рішення, норм пункту 10-2 Розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про виконавче провадження.

Станом на теперішній час відповідь на скаргу на адресу ХЗВ ВСП ЗСУ так і не надходила, спливли всі розумні строки для її розгляду.

При цьому і в АСВП відсутні відомості про відповідь на скаргу по ВП № 75928092.

21.10.2025 ХЗВ ВСП ЗСУ звернувся до Департаменту з приводу протиправної діяльності УЗПВР у Херсонській обл.) стосовно незаконного стягнення виконавчого збору ВПВР УЗПВР у Херсонській обл., без стягнення основної суми боргу, стосовно виконавчих проваджень, де позивач виступає боржником, де було зазначено в тому числі і посилання на оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 75928092 від 29.08.2024.

19.11.2025 на адресу ХЗВ ВСП ЗСУ надійшла відповідь Департаменту, про опрацювання ними викладених у зверненні питань та що вказані дії потребують певного часу, остаточну відповідь на звернення буде надано додатково.

Таким чином, позивач на сьомий день після отримання відповіді від Департаменту про продовження розгляду скарги, не зволікаючи, звернувся з цією позовною заявою, вичерпавши всі можливі заходи звернень зі скаргами до посадових осіб Державної виконавчої служби, до повноважень яких належать перевірити законність виконавчого провадження та поновити право позивача, шляхом скасування оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору ВП №78053851 від 12.05.2025.

09.12.2025, вже під час дії строку на усунення недоліків відповідно до Ухвали від 02.12.2025 від Департаменту надійшла відповідь на скаргу, якою по суті, відмовлено у проведенні перевірки законності ВП №75928092 та в якій, зокрема, але не виключно, як аргумент на користь позиції Відповідача наведено посилання на рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/32156/25; №420/32173/25, які станом на дату подання цієї заяви, перебувають на розгляді в П`ятому апеляційному адміністративному суді та не набрали законної сили. Більш того, по не відомій Позивачу причині, Департамент зазначив, що по справі №420/32133/25 Одеським окружним адміністративним судом також прийнято рішення на користь Відповідача, при тому, що по цій справі не винесено рішення навіть першою інстанцією.

Через нестабільну ситуацію, яку викликали російські обстріли, в м.Херсоні протягом тривалого часу були ураження внаслідок ракетних збройних уражень території, мали місце довготривалі повітряні тривоги, що призвело до неможливості здійснювати заходи робочого процесу співробітниками ХЗВ ВСП ЗСУ в повному обсязі.

Зокрема, згідно з бойовим розпорядженням №280/182дск від 04.07.2025, витяг з якої долучається до цієї заяви, разом з однією із щоденних бойових розпоряджень (як приклад за 24.11.2025) на представників позивача в поєднанні з представницькими функціями, покладено завдання щодо відбиття нападів, охорони та оборони пункту управління підрозділів Херсонського ЗВ ВСП; боротьба з ДРГ і забезпечення патрулювання під час комендантської години; організація комендантської служби на багатьох блокпостах. У зв`язку з цим, у районі м. Херсон та його околицях кожного дня встановлювалася комендантська година, з регулярними артилерійськими обстрілами, повітряними тривогами й евакуаціями. Служба на блокпостах (див. перелік), участь у безперервному патрулюванні та виконання бойових (спеціальних) завдань в умовах воєнного стану фактично не залишали часу і можливості підготовити і вчасно подати касаційну скаргу. Витяги з вищевказаних бойових розпоряджень, завірені ЕЦП начальником штабу заступником начальника ХЗВ ВСП ЗСУ підполковником ОСОБА_2 .

Положення про ХЗВ ВСП ЗСУ також покладає на воєнний час завдання щодо організації комендантської служби і забезпечення безпеки населення (зокрема, введення комендантської години). У зв`язку з цим маємо поважні причини пропуску строку на касацію. КАС України дозволяє поновити пропущений строк, якщо сторона доведе поважність причин пропуску а воєнний стан і безперервна військова служба є таким обставинами.

На думку позивача, наслідками введення воєнного стану в Україні (повітряна тривога, ракетна чи інше збройне ураження території), нестабільні умови в роботі становлять поважні причини і в даному випадку у пропуску строку на звернення до суду. Через нестабільну ситуацію, яку викликали російські обстріли, в м. Херсоні протягом тривалого часу були ураження внаслідок ракетних збройних уражень території, мали місце довготривалі повітряні тривоги, що призвело до неможливості здійснювати заходи робочого процесу співробітниками ХЗВ ВСП ЗСУ в повному обсязі.

Одним із наслідків військової агресії рф є погіршення ситуації у енергосистемі, що призводить до необхідності введення графіків відключення світла. Перебої з електроенергією, що спричиняють незадовільну роботу відомчої електронної пошти підтверджується повідомленнями ЗМІ.

З огляду на вказане, позивач просить поновити строки звернення до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя вказує про таке.

Положеннями ст.122 КАС Країни встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця передбачені статтею 287 КАС України.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Тобто, повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Позивач вважається таким, що не усунув недоліки, якщо до закінчення встановленого судом строку не усунув усіх або хоча б одного недоліку, зазначеного в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п.п.6, 7 ч.5 ст.44 КАС України).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі №420/39551/25 є визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. Кузьменка І.М. від 29.08.2024 по ВП № 75928092 про стягнення з ХЗВ ВСП ЗСУ виконавчого збору у розмірі 8000,00 грн.

Однак, до суду з даним позовом позивач звернувся 27.11.2025, тобто з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, встановленого ст. 287 КАС України.

Посилання представника позивача на ведення на території України воєнного стану є необґрунтованим, з огляду на таке.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Загальний підхід до оцінки поважності причин пропуску строків повинен передбачати не просто посилання на воєнний стан, а доведення перешкоди для своєчасного здійснення процесуальних прав.

За приписами ч. 1-4 с.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Суддя звертає увагу, що в Україні введений та діє воєнний стан, проте Одеський окружний адміністративний суд продовжував здійснювати правосуддя з 24.02.2022 по теперішній час, та не припиняв свою роботу.

До того ж слід наголосити позивачу, що введення на території України воєнного стану, не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами.

З даного приводу, враховуючи правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі № 990/102/22, суд звертає увагу позивача, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Як вказує позивач у змісті заяви, 05.06.2025 російські війська вдарили по центру Херсона чотирма керованими авіабомбами. Поцілили у будівлю обласної державної адміністрації й частково її зруйнували. Також пошкоджені будинки та магазини, які розташовані поряд. Руйнівних пошкоджень зазнала будівля тимчасового місцезнаходження документів ХЗВ ВСП ЗСУ, в тому числі претензійно-позовної роботи, та там могли бути матеріали ВП № 75928092.

Проте, позивачем не зазначено обставин та не надано доказів поважності причин пропуску строку за період до 05.06.2025.

Разом з цим, суддя вважає за доцільне зазначити, що у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 Верховний Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки через запровадження такого, не можна безумовно вважати поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, існує загроза ракетних обстрілів країни, через що наявна велика кількість "Повітряних тривог" та періодичні відключення електроенергії.

Разом з тим, суддя зазначає, що введення на території України воєнного стану, як підстава пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом не може бути визнана поважною, оскільки сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку для звернення з позовом до суду у всіх абсолютно випадках.

Не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення такого строку такі підстави як запровадження довготривалих повітряних тривог, ракетна чи інше збройне ураження території та погіршення ситуації у енергосистемі, спричинене масованими російськими обстрілами об`єктів енергетики, що призводить до стабілізаційних відключень світла, оскільки повітряні тривоги та відсутність електроенергії не мають постійного та довготривалого характеру.

Крім того, тривоги оголошуються у регіонах України по-різному, та не носять постійного, безперервного характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10.03.2023 у справі № 540/1285/22.

Враховуючи наведені обставини та з урахуванням того, що повітряні тривоги, ракетні обстріли та відсутність електроенергії не мають постійного та довготривалого характеру, міський транспорт, відділення пошти та суди працювали, суддя визнає такі обставини неповажними причинами пропуску строку звернення до суду.

Стосовно доводу позивача про його перебування в зоні бойових дій та виконання бойових завдань 100 % його особового складу, то суд критично розцінює вказаний довід.

Так дійсно, місто Херсон входить до складу територій активних бойових дій, проте позивачем не надано доказів залучення до виконання бойових завдань 100% його особового складу, зокрема військовослужбовців юридичної служби.

При цьому, у якості доказів позивачем надано витяг з бойового розпорядження від 04.07.2025, проте позивач оскаржує постанову головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. від 29.08.2024 по ВП № 75928092. Тобто, позивач не наводить жодних причин неможливості звернення до суду до 04.07.2025.

Суд також зауважує, що, на виконання бойового розпорядження від 04.07.2025, прийнято бойове розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 25.11.2025. Означеним бойовим розпорядженням не передбачено залучення військовослужбовців юридичної служби до виконання бойових (спеціальних) завдань.

Окрім того, суд звертає особливу увагу, що, відповідно до п.3.8 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.03.2021 №80 «Про затвердження Положення про юридичну службу Збройних Сил України», покладання на юридичну службу обов`язків (функцій, завдань), що не належать або виходять за межі її компетенції, не допускається. Військовослужбовців (працівників) юридичної служби забороняється призначати у наряди, на варти, старшими машин, для виконання не пов`язаних з виконанням їх службових обов`язків, залучати до проведення інвентаризацій, перевірок, службових розслідувань (службових перевірок) тощо.

Як зазначено в ухвалі суду від 02.12.2025, позивачем до позовної заяви додано копію листа Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області від 13.01.2025 за вих.№07-01-26/6-06/220, адресованого Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з якого вбачається, що Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області 10.01.2025 з рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 КПКВК 2101020 «Забезпечення діяльності Збройних Сил України, підготовка кадрів і військ, медичне забезпечення особового складу, ветеранів військової служби та членів їхніх сімей, ветеранів війни» КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» здійснено безспірне списання виконавчого збору в розмірі 8000,00 грн., відповідно до заяви Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.09.2024 №18874 та постанови виданої Відділом примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.08.2024 ВП № 75928092 виконавчого листа виданого Одеським окружним адміністративним судом.

Таким чином, позивач з 13.01.2025 (дата листа Головного управління Державної казначейської служби України у Херсонській області) вже був обізнаний стосовно наявності виконавчого провадження ВП № 75928092, навіть з урахуванням неотримання позивачем спірної постанови у 2024 році.

При цьому, позивач мав можливість звернутись до суду з вказаною позовною заявою через систему «Електронний суд» починаючи з 13.01.2025.

Суд зазначає, що, відповідно до ст.5 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», загальне керівництво Службою правопорядку здійснює Міністр оборони України через начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до доручення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.09.2023, командир військової частини зобов`язаний забезпечити неухильне дотримання вимог прийнятого Верховною Радою України 29 червня 2023 року Закону України № 3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання «Електронних кабінетів» в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», який набрав чинності 21 липня 2023 року.

Разом з тим, суд зазначає про персональну відповідальність командира військової частини за організацію претензійно-правової роботи у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 №744 «Про організацію претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень».

Окрім того, суд зауважує, що у вказаній заяві про поновлення строку позивачем наведено доводи щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення скарги на дії державного виконавця у зв`язку з порушеннями державним виконавцем при виконанні рішення, норм пункту 10-2 Розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про виконавче провадження, а також щодо відсутності можливості сплати судового збору саме станом на останній день строку з моменту, коли позивач дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав, оцінка яким вже надавалась в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.12.2025.

При цьому, суддя враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 30 вересня 2025 року у справі № 120/4637/24, в якій зазначено: «…перевіряючи аргументи військової частини НОМЕР_1 щодо наявності перешкод у сплаті судового збору, як поважну причину для поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків. Відповідаючи на аргументи заявника касаційної скарги, Верховний Суд підкреслює, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними...».

Таким чином, суд критично оцінює вказану обставину, оскільки несплата судового збору не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Відтак, зазначені позивачем обставини, на переконання суду, не були перешкодою для звернення до суду особи за захистом своїх прав.

Підсумовуючи викладене, позивачем не наведено обґрунтованих причин, підтверджених належними доказами, об`єктивної неможливості оскарження постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 8000,00 грн. в судовому порядку у встановлений законом десятиденний строк.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суддя звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди відповідач був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання та така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо соціального забезпечення.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 р. № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, суддя доходить висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

З урахуванням наведеного, суддя визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведені представником позивача у заяві про поновлення процесуального строку.

Інших обґрунтувань щодо поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, представником позивача у заяві про поновлення процесуального строку не зазначено, та відповідних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Згідно з ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб подання заяви із наведенням підстав для поновлення процесуального строку, а наведені підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, що зазначені в заяві про поновлення процесуального строку, суддя визнає неповажними, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст.120, 121, 122, 123, 169, 248, 256, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які зазначені представником позивача у заяві про поновлення процесуального строку від 15.12.2025 (вх.№ ЕС131813/25).

У задоволенні заяви про поновлення процесуального строку від 15.12.2025 відмовити.

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя Дмитро БАБЕНКО