Справа № 640/21656/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Київ справа №640/21656/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Громадської організації «Громадський моніторинг постачальників послуг» про визнання протиправною та нечинною постанови,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 №1209 «Про затвердження змін до Кодексу систем розподілу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 в частині пунктів 4.1.39 і 4.1.40 глави 4.1 розділу 4, а також друге речення абзацу третього пункту 4.2.3 глави 4.2 розділу 4 Кодексу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2020 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Вказаною ухвалою суду зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, опублікувати оголошення у виданні, в якому була оприлюднена постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1209 Про затвердження змін до кодексу систем розподілу, відповідно до вимог ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 07.06.2021 представником відповідача надані докази виконання вимог ухвали суду від 21.10.2020 в частині опублікування оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 № 1209 Про затвердження змін до кодексу систем розподілу (арк. 77 справи).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2021 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до Довідки від 06.12.2021 Суд ухвалив продовжувати розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до статті 194 КАС України.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Відповідно до положень абзаців другого - четвертого пункту 2 розділу II Закону N 2825-IX, в редакції Закону № 3863-IX від 16.07.2024, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року N 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок N 399), відповідно до пункту 4 якого на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями.

Згідно з розміщеним на офіційному вебпорталі "Судової влади України" (www.court.gov.ua) Переліком нерозглянутих справ ОАСК, що підлягають передачі, справу №640/21656/20 розподілено Тернопільському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 справу за підсудністю передано на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.06.2020 №1209 «Про затвердження змін до Кодексу систем розподілу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 в частині пунктів 4.1.39 і 4.1.40 глави 4.1 розділу 4, а також друге речення абзацу третього пункту 4.2.3 глави 4.2 розділу 4 Кодексу.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 24.06.2020 прийняті Зміни до Кодексу систем розподілу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 24.06.2020 №1209 «Про затвердження Змін до Кодексу систем розподілу».

Вказаною постановою, зокрема, Кодекс доповнено трьома новими пунктами наступного змісту:

« 4.1.39. Приєднання до електричних мереж електроустановок (об`єкта) замовника на земельних ділянках, які розташовані на території дачних та дачно-будівельних кооперативів, садових/садівничих товариств, гаражних/гаражно-будівельних кооперативів (далі - кооператив), здійснюється з урахуванням резерву потужності зазначених організацій (у рахунок зменшення договірної потужності за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії на напрузі приєднання власних струмоприймачів суб`єкта господарювання). У разі відсутності резерву потужності в кооперативах їх загальна потужність потребує збільшення відповідно до вимог цього розділу з виділенням замовленої потужності на електроустановку (об`єкт) замовника. Функції замовника приєднання виконує кооператив або замовник від кооперативу. Функції замовника такого приєднання можуть бути покладені на власника електроустановки (садового будинку, гаража тощо) шляхом оформлення кооперативом представництва в порядку, встановленому законодавством.

Послугу з приєднання в межах території кооперативу замовник може отримати в порядку, встановленому главами 4.3, 4.4 та 4.6 цього Кодексу, на підставі договору про нестандартне приєднання з проєктуванням замовником лінійної частини приєднання. При цьому замовник має надати до заяви про приєднання додатково погодження кооперативу про будівництво електричних мереж на території кооперативу для можливості надання послуги з приєднання.

4.1.40. Послуга з приєднання електроустановок квартир або вбудованих приміщень, які є частиною внутрішнього об`єкта будівлі, здійснюється шляхом замовлення в ОСР послуги з приєднання будинку/будівлі в цілому згідно з порядком, визначеним цим Кодексом, із подальшою передачею замовленої потужності на електроустановку замовника, що є частиною об`єкта архітектури. Функції замовника такого приєднання можуть бути покладені власником (управителем) будинку на будь-яку особу шляхом оформлення представництва у порядку, встановленому законодавством, на укладення договору про приєднання до електричних мереж (зміну технічних параметрів) будинку в цілому.

Приєднання нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна, мають окремий вхід ззовні та відокремлені від іншого об`єкта споруди (будівлі) стінами та перекриттями, що підтверджується технічним паспортом таких приміщень, наданим додатково до заяви про приєднання, може здійснюватись в порядку, визначеному главами 4.3, 4.4 та 4.6 цього Кодексу, на підставі договору про нестандартне приєднання з проєктуванням замовником лінійної частини приєднання. При цьому замовник має надати до заяви про приєднання додатково погодження від власника (управителя) багатоквартирного будинку для можливості надання послуги з приєднання.

2) друге речення абзацу третього пункту 4.2.3 глави 4.2 викласти в такій редакції: «Відстань визначається по прямій лінії від точки приєднання електроустановок замовника до найближчої точки в існуючих (діючих) електричних мережах (повітряна лінія, трансформаторна підстанція або розподільний пункт), що збігається зі ступенем напруги в точці приєднання.» (оскаржувані позивачем пункти постанови).

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову в частині протиправною та нечинною, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 вересня 2016 року N 1540-VIII (далі Закон N 1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 цього Закону визначено, що Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема: у сферах енергетики та комунальних послуг: діяльності з виробництва теплової енергії на теплогенеруючих установках, включаючи установки для комбінованого виробництва теплової та електричної енергії, транспортування її магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії в обсягах понад рівень, що встановлюється умовами та правилами провадження господарської діяльності (ліцензійними умовами).

Згідно з частин 1, 2 статті 3 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема, шляхом: нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно абзацу першого частини сьомої статті 14 Закону № 1540-VIII рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Відповідно до статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: 1) приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; 3) розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема: кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них; встановлює державну регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом.

Статтею 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (далі по тексту Закон № 2019-VIII) передбачено, що Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором

Відповідно до статті 6 Закону № 2019-VIII до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належить: затвердження правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу, кодексу комерційного обліку, правил роздрібного ринку, правил управління обмеженнями та порядку розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Отже, з аналізу вказаних норм чинного законодавства встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг наділена законодавчо визначеними повноваженнями затверджувати кодекс систем розподілу та ініціювати внесення змін до нього.

Так, основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу.

Пунктом 6 статті 2 Закону № 2019-VIII визначено, що Кодекс системи передачі та кодекс систем розподілу визначають, зокрема, порядок планування розвитку системи передачі та систем розподілу; умови та порядок доступу до системи передачі/розподілу, умови та порядок приєднання до системи передачі/розподілу, характеристики та порядок надання допоміжних послуг оператору системи передачі, порядок оперативного планування; порядок управління та експлуатації системи в нормальних та аварійних режимах; стандарти операційної безпеки, критерії, що застосовуються оператором системи передачі для диспетчеризації генеруючих потужностей та використання міждержавних перетинів, порядок диспетчеризації розподіленої генерації та умови надання пріоритетності об`єктам електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії.

Регулювання будівництва та приєднання об`єктів електроенергетики визначено розділом ІІІ Закону № 2019-VIII.

Відповідно до статті 21 Закону № 2019-VIII Оператор системи передачі та оператори систем розподілу не мають права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи передачі або системи розподілу за умови дотримання замовником кодексу системи передачі та кодексу систем розподілу.

Приєднання електроустановок до електричних мереж не має призводити до порушення нормативних вимог щодо надійності електропостачання та якості електричної енергії для користувачів електричної системи.

Послуга з приєднання електроустановок замовника до системи передачі та системи розподілу є платною послугою та надається оператором системи передачі або оператором системи розподілу відповідно до договору про приєднання.

Порядок приєднання до електричних мереж оператора системи передачі та операторів систем розподілу визначається кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу і має бути прозорим, забезпечувати ефективне та недискримінаційне приєднання до системи передачі та систем розподілу.

Порядок приєднання має визначати, у тому числі, процедурні питання, умови приєднання, типові форми договорів про приєднання.

Кодексом системи розподілу визначаються умови приєднання електроустановок замовників до електричних мереж власників, які не є операторами системи розподілу.

Відповідно до пункту 4.1.2 глави 4.1 розділу ІV Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №310 оператор системи розподілу (ОСР) не має права відмовити в приєднанні електроустановок замовника до системи розподілу за умови дотримання замовником вимог цього розділу.

Послуга зі стандартного приєднання надається на підставі договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу, що укладається за типовою формою, наведеною в додатку 1 до цього Кодексу (далі - договір про стандартне приєднання). Послуга з нестандартного приєднання надається на підставі договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ»/з проєктуванням лінійної частини приєднання замовником, що укладається за типовою формою, наведеною в додатку 2 до цього Кодексу (далі - договір про нестандартне приєднання).

Таким чином, наявність договору є необхідною умовою для надання послуг з приєднання.

Так, оскаржувані позивачем пункти постанови №1209 передбачають, що приєднання до електричних мереж електроустановок (об`єкта) замовника на земельних ділянках, які розташовані на території дачних та дачно-будівельних кооперативів, садових/садівничих товариств, гаражних/гаражно-будівельних кооперативів (далі - кооператив), здійснюється з урахуванням резерву потужності зазначених організацій (у рахунок зменшення договірної потужності за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії на напрузі приєднання власних струмоприймачів суб`єкта господарювання). У разі відсутності резерву потужності в кооперативах їх загальна потужність потребує збільшення відповідно до вимог цього розділу з виділенням замовленої потужності на електроустановку (об`єкт) замовника. Функції замовника приєднання виконує кооператив або замовник від кооперативу. Функції замовника такого приєднання можуть бути покладені на власника електроустановки (садового будинку, гаража тощо) шляхом оформлення кооперативом представництва в порядку, встановленому законодавством.

Послугу з приєднання в межах території кооперативу замовник може отримати в порядку, встановленому главами 4.3, 4.4 та 4.6 цього Кодексу, на підставі договору про нестандартне приєднання з проєктуванням замовником лінійної частини приєднання. При цьому замовник має надати до заяви про приєднання додатково погодження кооперативу про будівництво електричних мереж на території кооперативу для можливості надання послуги з приєднання (п. 4.1.39).

Послуга з приєднання електроустановок квартир або вбудованих приміщень, які є частиною внутрішнього об`єкта будівлі, здійснюється шляхом замовлення в ОСР послуги з приєднання будинку/будівлі в цілому згідно з порядком, визначеним цим Кодексом, із подальшою передачею замовленої потужності на електроустановку замовника, що є частиною об`єкта архітектури. Функції замовника такого приєднання можуть бути покладені власником (управителем) будинку на будь-яку особу шляхом оформлення представництва у порядку, встановленому законодавством, на укладення договору про приєднання до електричних мереж (зміну технічних параметрів) будинку в цілому.

Приєднання нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна, мають окремий вхід ззовні та відокремлені від іншого об`єкта споруди (будівлі) стінами та перекриттями, що підтверджується технічним паспортом таких приміщень, наданим додатково до заяви про приєднання, може здійснюватись в порядку, визначеному главами 4.3, 4.4 та 4.6 цього Кодексу, на підставі договору про нестандартне приєднання з проєктуванням замовником лінійної частини приєднання. При цьому замовник має надати до заяви про приєднання додатково погодження від власника (управителя) багатоквартирного будинку для можливості надання послуги з приєднання (п. 4.1.40).

Відстань визначається по прямій лінії від точки приєднання електроустановок замовника до найближчої точки в існуючих (діючих) електричних мережах (повітряна лінія, трансформаторна підстанція або розподільний пункт), що збігається зі ступенем напруги в точці приєднання.

Слід зазначити, що ОСР надає послугу з нестандартного приєднання «під ключ» або нестандартного приєднання з проєктуванням лінійної частини приєднання замовником відповідно до умов договору про нестандартне приєднання (п. 4.3.1 Кодексу).

При цьому, п. 4.3.5 Кодексу визначає, що комплекс робіт, що виконується ОСР з нестандартного приєднання з проєктуванням замовником лінійної частини приєднання, відповідає стандартному приєднанню та виконується за тією ж процедурою з урахуванням наступного:

1) проєктування лінійної частини приєднання вилучається з обсягу робіт, що виконуються ОСР;

2) замовник розробляє, узгоджує з ОСР та іншими заінтересованими сторонами проєктну документацію на будівництво електричних мереж лінійної частини приєднання та передає її ОСР у 4 примірниках для виконання ним зобов`язань за договором про приєднання до електричних мереж;

3) замовник здійснює заходи щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики.

У той же час, ст. 2 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 № 1087-IV визначає, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Частина друга статті 6 вказаного Закону передбачає, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-XIV об`єкти архітектурної діяльності (об`єкти архітектури) - будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об`єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів.

Пунктом 4.1.11 Кодексу встановлено, що суб`єкт господарювання має право за зверненням замовника погодити приєднання електроустановок замовника до власних електричних мереж у таких випадках:

у рахунок зменшення договірної потужності за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії на напрузі приєднання власних струмоприймачів суб`єкта господарювання;

у межах договірної потужності цього суб`єкта за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії у відповідний період доби;

без зменшення договірної потужності цього суб`єкта за договором про надання послуг з розподілу електричної енергії у разі підключення електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії генеруючою одиницею типу А, у межах договірної потужності цього суб`єкта.

У разі згоди на приєднання об`єкта (електроустановок) замовника до власних електричних мереж суб`єкт господарювання протягом 5 робочих днів з дня отримання заяви повідомляє замовника про свою згоду листом та надає відповідні технічні вимоги та/або вихідні дані.

При виконанні такого приєднання мають виконуватися такі умови:

1) електроустановки замовника, що приєднуються, не можуть погіршувати якість електропостачання існуючих Користувачів, приєднаних у цьому енерговузлі;

2) схема приєднання електроустановки до електричних мереж не може виконувати функції транзитної установки для живлення інших Користувачів;

3) має бути забезпечений окремий комерційній облік електричної енергії, відпущеної, виробленої, включаючи витрати на власні потреби, електроустановками замовника (електроустановки власних потреб приєднуються за рахунок договірної потужності суб`єкта господарювання), відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку;

4) суб`єкт господарювання та замовник після реалізації проєкту мають забезпечити виконання доведених завдань (виданих диспетчерських команд) щодо примусового розвантаження, АЧР тощо;

5) електроустановки з виробництва електричної енергії замовника мають відповідати вимогам щодо генеруючих одиниць типу А (регулювання напруги, реактивної потужності, моніторингу показників);

6) замовник має погодити проєктну документацію в частині виконання технічних вимог:

із суб`єктом господарювання на відповідність технічним вимогам та/або вихідним даним;

із ОСР на відповідність технічним умовам.

Суб`єкт господарювання має погодити з ОСР проєктну документацію в частині виконання технічних умов ОСР щодо організації комерційного обліку електричної енергії та забезпечення контролю дотримання суб`єктом господарювання величини дозволеної до використання потужності;

7) суб`єкт господарювання разом із замовником забезпечує виконання погоджених ОСР проєктних рішень, а також повідомляє ОСР про завершення будівництва та підключення об`єкта (електроустановок) замовника.

У разі приєднання електроустановок замовника до електричних мереж суб`єкта господарювання, який не є ОСР, плата за приєднання до таких електричних мереж ОСР не нараховується.».

Отже, нормами Кодексу передбачені правила приєднання електроустановок замовника до мереж суб`єкта господарювання, які не є ОСР.

Водночас, приєднання електроустановок замовників, які знаходяться на території кооперативів, без використання майна таких кооперативів, використання землі для будівництва лінії електропередач, встановлення трансформаторної підстанції тощо є фізично неможливим.

Разом з тим, відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Отже, у разі якщо певний кооператив порушує права або законні інтереси позивача, останній має право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Слід зазначити, що кооператив не є ОСР, а відповідач не є контролюючим органом відносно кооперативів, і може контролювати дії виключно своїх ліцензіатів (ОСР).

Таким чином, приєднання електроустановок позивача можливе виключно після врегулювання відносин між ним та кооперативом.

З урахуванням зазначеного у разі якщо електроустановки (об`єкти) замовників знаходяться на земельних ділянках, які розташовані на території кооперативів, земельні ділянки загального користування та інші, у тому числі приватизовані, на яких згідно з проектом може бути розташована траса ліній електропостачання для майбутнього нового приєднання, замовник має отримати погодження кооперативу (власника) про будівництво електричних мереж на території кооперативу, для можливості надання послуги з приєднання та безпосередньо здійснити заходи щодо відведення на користь ОСР земельних ділянок для розміщення відповідних об`єктів електроенергетики.

У той же час, згідно із положеннями статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, в тому числі власні (самоврядні) повноваження, зокрема, щодо забезпечення соціально-культурних закладів, які належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, а також забезпечення населення паливом, електроенергією, газом та іншими енергоносіями; вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод; здійснення контролю за якістю питної води.

Згідно з частиною п`ятою статті 46 Закону сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, у разі якщо електроустановки (об`єкти) замовників знаходяться на земельних ділянках, які розташовані на території, що є власністю кооперативів, замовник має отримати рішення кооперативу щодо погодження про будівництво електричних мереж на території кооперативу для можливості надання послуги з приєднання.

При цьому, Закон містить норму, згідно з якою з питання відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності здійснюється не рідше ніж один раз на місяць має скликатись сесія ради.

Разом з тим, згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Майно об`єднання утворюється у тому числі з майна, переданого йому співвласниками у власність, та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю (положення статті 4 Закону про ОСББ).

Так, керуючись вимогами пункту 4.1.40 глави 4.1 розділу IV Кодексу, власники квартир або вбудованих приміщень, які є частиною внутрішнього об`єкта будівлі, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна, для можливості надання послуги з приєднання мають отримати погодження власника (управителя) багатоквартирного будинку.

Отже, здійснення замовником заходів, що визначені пунктом 4.3.5 глави 4.3 розділу IV Кодексу, дозволить замовнику уникнути додаткових витрат та має на меті прискорення отримання замовником послуги з приєднання електроустановок до електричних мереж.

Таким чином, при розробці та прийняті постанови НКРЕКП від 24.06.2020 № 1209 у частині доповнення глави 4.1 розділу IV Кодексу пунктам 4.1.39 та 4.1.40, НКРЕКП не встановлювався окремий порядок приєднання до електричних мереж електроустановок (об`єкта) замовника на земельних ділянках, які розташовані на території кооперативів та власників квартир або вбудованих приміщень, які є частиною внутрішнього об`єкта будівлі, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна, а лише визначились особливості приєднання до електричних мереж електроустановок (об`єкта) замовника на земельних ділянках, які розташовані на території кооперативів та електроустановок квартир або вбудованих приміщень, які є частиною внутрішнього об`єкта будівлі, нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду і є самостійними об`єктами нерухомого майна, з урахуванням інших вимог нормативно-правових актів.

Крім того, згідно з абзацом третім пункту 4.2.3 глави 4.2 розділу IV Кодексу процедура надання послуги стандартного приєднання передбачає, зокрема, визначення типу приєднання залежно від відстані та величини потужності. Відстань визначається по прямій лінії від точки приєднання електроустановок замовника до найближчої точки в існуючих (діючих) електричних мережах (повітряна лінія, трансформаторна підстанція або розподільний пункт), що збігається зі ступенем напруги в точці приєднання.

Позивач стверджує про те, що друге речення пункту 4.2.3 глави 4.2 розділу IV Кодексу суперечить підпункту 88 статті 1 Закону про ринок, у якому міститься визначення стандартного приєднання.

Проте, такі твердження є необґрунтованими, оскільки другим реченням пункту 4.2.3 глави 4.2 розділу IV Кодексу виключно конкретизовано питання, яким чином визначається відстань для визначення типу приєднання.

Отже, з підстав викладеного вище суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень врегульовані положеннями ст. 264 КАС України.

Відповідно до вказаних положень правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст. 264 КАС України).

Суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині (ч. 9 ст. 264 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.