Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

22 грудня 2025 рокупровадження № ЗД/380/46/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пунейко В.В.,

представника заявниці Кавчука А.В.,

представника третьої особи Овчарука В.І.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, третя особа «ГІАЦИНТ-ЛЮКС» про визнання протиправним та скасування дозволу.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, третя особа «ГІАЦИНТ-ЛЮКС» про визнання протиправним та скасування дозволу

У заяві про забезпечення позову заявниця просить вжити такі заходи забезпечення позову: зупинити дію Дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ88 від 13.11.2020, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради, до набрання законної сили рішенням суду за результатами вирішення спору по суті; заборонити замовнику будівництва - ТОВ «ГІАЦИНТ-ЛЮКС» проводити будівельні роботи щодо об`єкта будівництва: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на АДРЕСА_1 » до набрання законної сили рішенням суду за результатами вирішення спору по суті.

В обґрунтування заяви заявниця зазначає наступне: Дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ88 від 13.11.2020 є документом, який надає замовнику будівництва ТОВ «ГІАЦИНТ-ЛЮКС» право виконувати будівельні роботи щодо об`єкта будівництва: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул. П. Карманського, 7-А (№ 1 на генплані) в м. Львові», та є чинним до завершення будівництва. Заявниця подаватиме позов до суду з позовними вимогами про визнання нечинним та скасування Дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ88 від 13.11.2020, оскільки такий виданий (зареєстрований) з порушенням вимог законодавства, будівельних норм і правил. Частина 4 ст. 150 КАС України вказує, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову. Подання позову з оскарження Дозволу на виконання будівельних робіт не зупинить його дію, якщо суд не застосує заходи забезпечення позову про зупинення його дії. Наявність діючого Дозволу на виконання будівельних робіт при розгляді справи в суді дає можливість замовнику будівництва продовжувати виконувати будівельні роботи та завершити будівництво об`єкта, на підставі дозвільного документа, який видано з порушенням законодавства, будівельних норм і правил. Розгляд справи у порядку позовного провадження є тривалим в часі процесом, який складається з послідовних етапів. Кінцеве рішення у справі може бути ухвалене лише за результатами всебічного дослідження доказів та з`ясування обставин справи. У випадку задоволення позову та визнання нечинним і скасування Дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ88 від 13.11.2020, замовник будівництва втратить право виконувати будівельні роботи, однак об`єкт будівництва уже буде збудовано (завершено), що ускладнить виконання рішення суду.

В судове засідання з`явились представники заявниці та третьої особи.

Представник заявниці заяву про забезпечення позову підтримав.

Представник третьої особи проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечив, подав письмові заперечення, вказав, що нежитлове приміщення № 1002, площею 91 м.кв., власником якого є ТОВ «АК ІНВЕСТМЕНТ» розташоване в будинку № 2, будівництво якого здійснювалось на підставі Містобудівних умов та обмежень, що затверджені Рішенням Львівської міської ради від 29.12.2018 № 1440 та Дозволу на будівельні роботи серії ЛВ № 77 від 15.11.2019. Натомість Дозвіл на виконання будівельних робіт ЛВ № 88 від 13.11.2020, дію якого просить зупинити Заявниця, стосується будівництва зовсім іншого об`єкта, а саме, Будинку № 1, будівництво якого здійснювалось на підставі Містобудівних умов та обмежень, що затверджені Рішенням Львівської міської ради від 29.12.2018 № 1439. Таким чином, оскільки Дозвіл на виконання будівельних робіт ЛВ № 88 від 13.11.2020, дію якого заявниця просить зупинити, стосується виключно Будинку № 1, до якого заявниця не має жодного стосунку, відповідно, рішення суб`єкта владних повноважень (дію якого заявниця намагається безпідставно зупинити) ж таким, що жодним чином не порушує ані її, яких би то не було прав, ані інтересів. На момент розгляду заяви про забезпечення позову, рішення суб`єкта владних повноважень (Дозвіл на виконання будівельних робіт ЛВ № 88 від 13.11.2020) не є предметом оскарження, відтак, відповідно до вимог п.5 ч.3 ст. 151 КАС України, забезпечення позову шляхом зупинення дії такого дозволу, як і встановлення заборони вчиняти дії (проводити будівельні роботи), що випливають з такого рішення - не допускається.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд застосував такі правові норми та виходив з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За приписами п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії .

Таким чином, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі № 640/14616/21 зазначив, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття позову суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

У постанові від 02.04.2024 у справі № 380/4885/22 Верховний Суд зазначив, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Правомірність або протиправність оскаржуваного рішення відповідача може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності доказів у їх сукупності, що буде здійснено під час вирішення спору по суті, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Наявна у матеріалах справи копія дозволу не містить очевидних ознак його протиправності і не свідчить про очевидність порушення прав позивача.

Тобто наведені позивачем доводи потребують встановлення фактичних обставин справи та оцінки наявних у матеріалах справи доказів на предмет відповідності або невідповідності спірного дозволу чинному законодавству, що є неможливим на стадії розгляду заяви про забезпечення позову, а повинно досліджуватись під час судового розгляду адміністративної справи в порядку, визначеному КАС України.

Таким чином, вказані позивачем ознаки протиправності оскаржуваного дозволу є передчасними та не можуть вважатись підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони підлягають оцінці під час судового розгляду справи по суті вимог.

Забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем, призведе до фактичного ухвалення рішення та вирішення публічно-правового спору без розгляду адміністративної справи по суті.

Однак, з системного аналізу наведених вище правових норм, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд позбавлений права прийняття рішення по суті позовних вимог без судового розгляду адміністративної справи в порядку, визначеному КАС України.

Позивач не обґрунтував та не надав доказів того, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам з метою захисту яких він звернувся до суду, або захист цих прав та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі або для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд звертає увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову заявницею жодним чином не обґрунтовано співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття зазначених заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених частиною першою та другою статті 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявницею спосіб, тому у задоволенні заяви належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 156, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 17.12.2025.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяКрутько Олена Василівна