Справа № 520/22285/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 грудня 2025 року № 520/22285/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Марина Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати Наказ № 2384-п від 21.05.2025 постановлений Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області (вул. Сковороди Григорія, буд. 46, м. Харків, 61057, ) щодо проведення податкової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" (вул. Куликівська, 23, м. Харків 61002, ) та визнати дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (вул. Сковороди Григорія, буд. 46, м. Харків, 61057, ), в цій частині, неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на протиправність рішення ГУ ДПС у Харківській області, вважаючи, що у відповідача відсутні підстави, зазначені ним у наказі від 21.05.2025 року №2384-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" ()", а саме, підпункту 78.1.7. пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу України. Адже на момент винесення зазначеного рішення 21.05.2025 року про проведення перевірки, реорганізація підприємства відбулась шляхом виділу ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПП" ще 25.08.2020 року - за понад 4 роки до винесення рішення. Тож зазначений факт не може бути підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Отже за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачу надати відзив.

Відповідач у відзиві на позов заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає, що діяв у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

За твердженням відповідача, перевірка ініційована після отримання відомостей від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру рішення засновників (учасників) юридичної особи ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ АВТОБУСНИЙ ЗАВОД" () щодо виділу правонаступника ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПИ" (код ЄДРГЮУ 43769351), ГУ ДПС області видано наказ "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" ()" від 21.05.2025 №2384-п на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1, пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.35 і пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, пункту 2 частини першої статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами).

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" (далі - ТОВ "Харківський автобусний завод" або позивач) є юридичною особою і зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 17.02.2014 року, .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.12.2023 року у справі №520/28588/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2024, визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління ДПС у Харківській області щодо можливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку за № 2659/20-40-18-04-25 від 14 листопада 2022 року, та зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у Харківській області повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" за № 27-09/2022/1-1 від 27.09.2022 (вх. № 32699/6/ЕКПП/75 від 29.09.2022), щодо можливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку, з урахуванням висновків суду у справі.

На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач) повторно розглянуто заяву позивача та ухвалено рішення про неможливість виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківський автобусний завод" (далі - ТОВ "Харківський автобусний завод", позивач) своїх податкових зобов`язань та здійснення господарської діяльності за місцем реєстрації та фактичного місцезнаходження підприємства у зв`язку із веденням активних бойових дій та руйнацією приміщення (рішення податкового органу від 21.08.2024 року №106/20-40-04-05-17).

В обґрунтування своєї позиції позивач наголошує, що ТОВ "Харківський автобусний завод" пошкоджено внаслідок збройної агресії зі сторони російської федерації по відношенню до України. Так, згідно актів комісійного обстеження об`єкта від 04.08.2023 року №Ки-4122/2, №Ки-4272 встановлено руйнування та пошкодження нежитлових будівель літ. "2Б-4" та літ."А-4" за адресами розташування приміщень підприємства.

Вказані події зафіксовані в кримінальному провадженні (номер в ЄРДР 0000011) від 13.01.2023 року за ознаками частини 1 статті 438 Кримінального кодексу України - Порушення законів та звичаїв війни - підприємство має статус потерпілої особи у кримінальному провадженні.

Локальним наказом від 24.03.2022 року №24/03/22 призупинено роботу ТОВ "Харківський автобусний завод". Керівник підприємства перебуває поза межа України.

Натомість, наказом від 21.05.2025 року №2384-п ГУ ДПС у Харківській області призначено документальну позапланову виїзну перевірку підприємства. Виїздом на місце відповідачем встановлено, що за даною адресою розташована двоповерхова нежитлова споруда з рестораном (зачиненим) та магазином "Двері" на першому поверсі. Вивіски або інші ознаки підприємства ТОВ "Харківський автобусний завод" - відсутні, номер телефону, що закріплений за вказаним підприємством як контактний, не відповідає. Внаслідок цього відповідачем складено акт від 22.05.2025 року № 5097/20-40-07-01-05/39102054 "Про неможливість вручення наказу від 21.05.2025 №2384-п та ознайомлення з направленнями від 21.05.2025 №4442, 4443 посадовим особам ТОВ "Харківський автобусний завод" () у зв`язку відсутністю підприємства та його посадових осіб за податковою адресою".

Окрім того, відповідач звернувся до органів Національної поліції України із проханням встановити місцезнаходження посадових осіб ТОВ "Харківський автобусний завод" для проведення взаємодії з об`єктом оподаткування.

Позивач листом від 27.05.2025 року звернувся до відповідача з питанням щодо скасування наказу від 21.05.2025 року №2384-п на проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідач 04.06.2025 року повідомив позивача, що рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки виникло у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру рішень засновників (учасників) юридичної особи ТОВ "Харківський автобусний завод" щодо виділу правонаступнику ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПП". Підставою для перевірки слугували підпункти 78.1.1. пункту статті 78, 20.1. статті 20, підпункти 61.1, 61.2 статті 61, підпункт 62.1.3. пункту 62.1. статті 62, пункту 79.1. статті 79, пункту 82.2. статті 82, пунктів 86.1, 86.9. статті 86, статті 69.351. розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, з урахуванням змін, що відбулися у зв`язку з прийняттям Закону України від 09.11.2010 року №2464-VI "про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (зі змінами).

У свою чергу позивач наголошував, що реорганізація ТОВ "Харківський автобусний завод" шляхом виділу ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПП" відбулась ще 25.08.2020 року, тож рішення ГУ ДПС у Харківській області про проведення позапланової перевірки з цих підстав через понад 4 роки вважає таким, що суперечить Закону, висновкам податкового органу про неможливість своєчасного виконання платником податків своїх зобов`язань та порушує принцип правової визначеності.

Отже, вважаючи дії відповідача протиправними, з метою відновлення порушених прав позивач звернувся до суду з даним позовом щодо скасування наказу податкового органу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що юридичною підставою призначення позапланової виїзної перевірки позивача відповідно до Наказу від 21.05.2025 року №2384-п вказано підпункт 20.1.4. пункту 20.1. статті 20, пункт 41.1. статті 41, пункти 61.1., 61.2. статті 61, підпункт 78.1.7 пункту 78.1. статті 78, пункт 82.2. статті 82, підпункт 69.35. пункту 69 підрозділу 10 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України №2755-VI.

Відповідно до підпункту 78.1.7. пункту 78.1. статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Отже, відповідно до приписів підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, однією з підстав для проведення документальної позапланової перевірки є факт початку процедури реорганізації юридичної особи.

Так, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався в першу чергу на те, що на момент складання спірного наказу у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки з урахуванням положень підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки процедура реорганізації завершилась 25.08.2020.

Із вказаного приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Визначення правової природи виділу надано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року по справі №918/119/21, де зокрема зазначено, що:

«… Згідно із частиною першою статті 104 ЦК юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Перше речення наведеної норми визначає шляхи припинення юридичної особи - ліквідація та реорганізація, а також конкретизує види реорганізації, внаслідок яких юридична особа припиняється - злиття, приєднання, поділ, перетворення.

Друге ж речення вказує на характерну ознаку реорганізації, яка притаманна всім її видам, а саме: перехід майна, прав та обов`язків реорганізованої юридичної особи до її правонаступників.

Норма статті 104 ЦК не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті її (реорганізації) види, внаслідок яких юридична особа припиняється. На це вказує й сам заголовок статті 104 ЦК «Припинення юридичної особи».

На користь такого висновку свідчить також та обставина, що нормами інших нормативно-правових актів виділ (виділення) визначається як різновид реорганізації юридичної особи, поряд із злиттям, приєднанням, поділом, перетворенням. Принагідно зазначити, що це стосується як нормативно-правових актів, які прийняті раніше ЦК (до прикладу, Кодекс законів про працю України (частина шоста статті 36), Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ (стаття 2)), так і тих, які прийняті пізніше ЦК (зокрема, Податковий кодекс України (затверджено Законом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, підпункт 98.1.4 пункту 98.1 статті 98), Закон України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VIІ (частина сьома статті 24), Закон України Про безпечність та гігієну кормів від 21 грудня 2017 року № 2264- VIІІ (частина сімнадцята статті 14), Закон України «Про оренду державного і комунального майна» від 03 жовтня 2019 року № 157-ІХ (частина третя статті 20), Закон України «Про страхування» від 18 листопада 2019 року № 1909-ІХ (частина перша статті 51)).

Виділення як вид реорганізації передбачено і частиною першою статті 28 Закону № 1087-IV, згідно з якою реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) кооперативу відбувається за рішенням загальних зборів членів кооперативу у порядку, визначеному законодавством та статутом кооперативу.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦК виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (частини третя, четверта статті 109 ЦК).

Правове визначення виділу окреслено й іншими, крім ЦК, нормативно-правовими актами. Так, відповідно до положень підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України під реорганізацією платника податків розуміється, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів іншими платниками податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво.

Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків…».

За таких обставин, суд висновує, що виділ є видом реорганізації юридичної особи, а відповідно у разі встановлення факту початку процедури виділу у контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової перевірки на підставі пп.78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

При цьому, підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України пов`язує виникнення права на проведення позапланової документальної перевірки на підставі зазначеної норми саме з фактом початку процедури реорганізації юридичної особи, а не з фактом її проведення.

Разом з тим, Податковий кодекс України, в тому числі і пункт 78.1 статті 78, не містить спеціальних строків протягом яких має бути проведена перевірка на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, після встановлення факту початку процедури реорганізації підприємства, а тому твердження позивача про те, що на момент прийняття спірного наказу процедура реорганізації ТОВ «Харківський автобусний завод» була завершена не впливають на правильність спірного рішення.

Так само, Податковий кодекс України не містить положень, які б встановлювали відсутність у контролюючого органу права на проведення документальної перевірки, у разі якщо процедура реорганізації (в т.ч. виділу) завершена.

З урахуванням викладеного, виділ є видом реорганізації юридичної особи. Тож у разі встановлення факту початку процедури виділу, податковий орган набуває права на проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

Стосовно посилань позивача на те, що у контролюючого органу були відсутні підстави для призначення перевірки на підставі пп.78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки з моменту реорганізації минуло понад 4 роки, суд зазначає наступне.

Підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України пов`язує виникнення права на проведення позапланової документальної перевірки на підставі зазначеної норми з фактом початку процедури реорганізації юридичної особи.

При цьому, Податковий кодекс України не встановлює визначення окремих строків, що врегульовували б проведення перевірки на зазначених вище підставах.

Втім, суд зважає на загальні положення щодо застосування строків, які визначені у статті 102 ПК України.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно наявних у матеріалах справи доказів, ТОВ "Харківський автобусний завод" 25.08.2020 року прийнято рішення про створення нового ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПП", шляхом виділу та переходу за розподільним балансом частини активів до новоствореного ТОВ, яке затверджено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Назаровой О.С.

Згідно з описом документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідний пакет документів 25.08.2020 приватним нотаріусом направлено для проведення державної реєстрації вказаних вище змін.

Отже, державна реєстрація про створення нового ТОВ "СІГМА ЕСТЕЙТ ГРУПП", шляхом виділу та переходу за розподільним балансом частини активів до новоствореного ТОВ проведена у 2020 році.

Відповідно, право на проведення документальної позапланової перевірки у контролюючого органу виникло ще до настання моменту, коли позивач був визнаний таким, що не може виконувати свої податкові зобов`язання.

При цьому, що Законами України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 12.05.2022 № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» та від 03.11.2022 № 2719-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (далі - Закони № 2120 ІХ, № 2260-ІХ та № 2719-ІХ відповідно) було внесено зміни до ПК України щодо визначення особливостей з регулювання податкових правовідносин в умовах воєнного або надзвичайного стану. Пунктом 69 Перехідних положень ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема, згідно з п.п. 69.2. п. 69 Перехідних положень ПК України, податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок; б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів); в) фактичних перевірок.

Також Законом №2120-ІХ було внесено зміни до Закону № 2464-VI, зокрема, до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було внесено п. 923, яким установлено мораторій на проведення документальних перевірок правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану та протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану. Документальні перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розпочаті до 24 лютого 2022 року та не завершені, зупиняються по останній календарний день третього місяця з дня припинення (скасування) воєнного, надзвичайного стану.

Відповідно до Закону України від 30.06.2023 № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (який набрав чинності з 01.08.2023) внесено зміни до пункту 69.21 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, зокрема, установлено, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, документальні позапланові перевірки проводяться виключно на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 (у частині документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано інформацію, що свідчить про порушення податкового законодавства з питань оподаткування доходів, отриманих нерезидентами, із джерелом їх походження з України та/або з питань оподаткування нерезидентів, які здійснюють свою діяльність через відокремлені підрозділи, у тому числі постійні представництва, платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги), 78.1.2 (у частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями.

В подальшому, відповідно до Закону України від 09.11.2023 № 3453-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок» (який набрав чинності з 08.12.2023) внесено зміни до пункту 69.21 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, зокрема, в абзаці дев`ятому цифри і слова "69.2-1. Установити, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX" замінити цифрами і словами "69.2-1. Установити, що тимчасово, на період з 1 серпня 2023 року до 1 грудня 2023 року"; 2) абзаци десятий - чотирнадцятий, шістнадцятий і сімнадцятий виключити.

Отже, з 01.12.2023 Законом України від 09.11.2023 № 3453-IX, відновлено право податкових органів проводити податкові перевірки з підстав встановлених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

А відтак, з урахуванням мораторію, який діяв на перевірки у зв`язку з військовим станом до 01.12.2023, суд дійшов висновку, що контролюючим органом дотримано граничних строків проведення перевірки, що встановлені статтею 102 ПК України.

Також, суд зазначає, що спірний наказ містить найменування органу, яким приймається наказ, номер та дата наказу, назва наказу, підстави для проведення перевірки позивача із чітким посиланням на нормативно - правові акти, що слугували підставою для її призначення (зокрема, підпункт 78.1.7 пункту 78 статті 78 ПК України початок процедури реорганізації юридичної особи), початок проведення перевірки, строк проведення перевірки, періоди, що підлягають перевірці по кожному податку, підпис уповноваженої особи та печатку ГУ ДПС у Харківській області.

Вказане, на думку суду свідчить про чіткість оскаржуваного наказу та його зрозумілість.

Так, враховуючи одержання відповідачем інформації щодо реорганізації позивача, відповідач правомірно призначив проведення документальної позапланової виїзної перевірки наказом від 21.05.2025 №2384-п.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, враховуючи те, що в досліджуваних правовідносинах встановлено, що відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення діяв обґрунтовано та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, суд приходить до висноку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав належну оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права та оцінки обставин фактичної дійсності.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, оскільки не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат з урахуванням положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 19.12.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко