Справа № 520/26393/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року Справа № 520/26393/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А.М.,

представника позивача Турутя З.О. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Пономаренко П.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати протиправним та скасувати наказ головного управління ДСНС у Харківській області № 684-НК/65 від 26.09.2025 «Про скасування наказу головного управління ДСНС у Харківській області»; - поновити ОСОБА_1 на службі цивільного захисту з 26.09.2025; - стягнути з головного управління ДСНС у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.09.2025 по дату поновлення на роботі; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що він проходив службу цивільного захисту у головному управлінні ДСНС України у Харківській області з 12.06.2019 по 25.03.2022. Наказом № 149 о/с від 25.03.2022 його було звільнено за систематичне невиконання умов контракту. Це звільнення було оскаржено, і постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі № 520/5583/22 позов задоволено, звільнення визнано протиправним, позивача поновлено на службі з 26.03.2022 та стягнуто середній заробіток. На виконання цієї постанови видано наказ № 46 від 26.01.2024 про поновлення. Після поновлення з позивачем укладалися нові контракти про проходження служби, умови яких не порушувалися. Постановою Верховного Суду від 14.07.2025 у справі № 520/5583/22 постанову апеляційного суду скасовано, рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині та залишено без змін в іншій частині, таким чином підтвердивши законність звільнення. На підставі цього відповідач прийняв оскаржуваний наказ № 684-НК/65 від 26.09.2025, яким скасовано наказ про поновлення та визнано позивача звільненим з 25.03.2022. Позивач вважає цей наказ протиправним, оскільки після поновлення укладено новий контракт, і відсутні підстави для звільнення в межах дії нового контракту. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовує, що звільнення позивача у 2022 році було законним через грубий дисциплінарний проступок (невихід на службу без поважних причин під час воєнного стану). Після скасування постанови апеляційного суду Верховним Судом, поновлення втрачає правове значення, а всі дії, здійснені на її виконання (включаючи укладання нових контрактів), є недійсними. Оскаржуваний наказ № 684-НК/65 видано для реального виконання рішення Верховного Суду, яке є остаточним, і він лише фіксує юридичний факт звільнення з 25.03.2022. Відповідач посилається на ст. 370 КАС України про обов`язковість судових рішень, принципи законності (ст. 19 Конституції України) та зазначає, що перебування позивача на службі після скасування апеляційного рішення було б протиправним.

Ухвалою суду від 08.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю з підстав викладених у заявах по суті.

У судовому засіданні представники відповідача заперечили порти позову повністю з підстав викладених у заявах по суті.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, в період з 12.06.2019 по 25.03.2022 ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту у головному управлінні ДСНС України у Харківській області, що відповідно до п. 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 11.07.2013 є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави Законом України № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію». Згідно Указу Збройні Сили України, інші військові формування та зокрема Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту переведена на організацію і штати воєнного часу. 24.02.2022 було оголошено сигнал «Збір-аварія» (бойовий збір, тривога) та оповіщення всього особового складу головного управління про їх негайне прибуття на місце службу у зв`язку з подіями, які відбувалися в той час (до підрозділів, де вони проходять службу), відповідно до окремого доручення від 24.02.2022 № ОД - 260 від головного управління «Про заходи щодо підтримання рівня боєздатності (оголошення сигналу Збір-аварія).

Позивач, починаючи з 24.02.2022 по 13.03.2022, не виходив на добові чергування, 24.02.2022 не прибув за сигналом «Збір-АВАРІЯ» до підрозділу.

Згідно наказу головного управління ДСНС в Харківській області № 149 о/с від 25.03.2022 ОСОБА_1 звільнено із служби у запас Збройних сил України (із постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом 6 Положення. Вказаним наказом ОСОБА_1 було звільнено в порядку дисциплінарного стягнення.

Надалі ОСОБА_1 оскаржив зазначений вище наказ про звільнення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у справі № 520/5583/22 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій України у Харківській області (про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі № 520/5583/22 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 року у справі №520/5583/22 скасовано, прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено: - визнано протиправним і скасовано наказ (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №145 о/с від 24.03.2022 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного - рятувальника 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно - рятувального загону; - визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №149 о/с від 25 березня 2022 року про звільнення молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , пожежного - рятувальника 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно - рятувального загону; - поновлено ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді пожежного - рятувальника 33 державного пожежно-рятувального поста 4 державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з 26.03.2022. - стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.03.2022 по 24.01.2024 у розмірі 270 572,80 грн.

На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі № 520/5583/22, головним управлінням ДСНС у Харківській області було прийнято наказ від 26.01.2024 № 46 «Про поновлення на службі цивільного захисту ОСОБА_1 ».

Не погодившись з зазначеним рішенням Головне управління ДСНС України у Харківській області подало касаційну скаргу на зазначену постанову.

Постановою Верховного суду від 14.07.2025 касаційна скарга головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Харківській області задоволена частково.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 у справі № 520/5583/22 скасовано. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі № 520/5583/22 змінено та викладено мотивувальну частину в редакції викладеної у редакції постанови Верховного Суду.

Згідно вищевказаної постанови було визнано правомірним звільнення ОСОБА_1 зі служби за вчинення грубого дисциплінарного проступку у вигляді невиходу на службу без поважних причин.

З метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 та постанови Верховного Суду від 14.07.2025, начальника головного управління ДСНС у Харківській області прийнято наказом від 26.09.2025 № 684-НК/65, який визначено вважати ОСОБА_1 звільненим зі служби з 25.03.2022.

Вважаючи що зазначений наказ протиправний та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

За нормами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 355, частини першої статті 359 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення Верховним Судом постанови від 29 листопада 2022 року в справі №440/4510/19) судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суд повторно відмічає, що наказом № 149 о/с від 25.03.2022 позивача звільнено за пп. 6 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту (затвердженого постановою КМУ № 593 від 11.07.2013) через систематичне невиконання умов контракту, пов`язане з невиходом на службу під час воєнного стану.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі № 520/5583/22 в позові відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 це рішення скасовано, позов задоволено, звільнення визнано протиправним, позивача поновлено з 26.03.2022.

На виконання цієї постанови видано наказ № 46 від 26.01.2024 про поновлення, після чого укладено нові контракти (від 02.02.2024 та 27.05.2025).

У зв`язку із цим між позивачем та відповідачем було відновлено трудові правовідносини, позивач продовжив виконувати свої посадові обов`язки, отримував заробітну плату.

Постановою Верховного Суду від 14.07.2025 постанову апеляційного суду скасовано, рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині та залишено без змін, таким чином підтвердивши законність звільнення з 25.03.2022.

На підставі постанови суду касаційної інстанції відповідач видав наказ № 684-НК/65 від 26.09.2025, яким скасовано наказ про поновлення та визнано позивача звільненим з 25.03.2022.

У зв`язку із цим, оскільки рішення судів, якими було скасовано наказ про звільнення позивача, втратили свою законну силу, відповідно, підстава поновлення позивача перестала мати законне підґрунтя.

Тобто, з моменту набрання законної сили судовим рішенням суду касаційної інстанції, перестали існувати законні підстави скасування наказу про звільнення позивача та, відповідно, прийняття наказу про поновлення позивача на посаді. Зазначені накази є взаємовиключними і їх одночасне існування є неможливим.

Отже на підставі постанови Верховного Суду наказом відповідача скасовано наказ про поновлення позивача на посаді. У зв`язку із цим остаточно відновив свою чинність наказ про звільнення позивача, який є чинним, а його законність констатовано остаточним судовим рішенням у справі № 520/5583/22.

Це означає, що за своїм характером оспорюваний в цій справі наказ є не наказом про звільнення, як помилково вважає позивач, а кадровим рішенням, прийнятим на його підставі, позаяк чинним наказом про звільнення є наказ від 25.03.2022.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2025 у справі №440/532/23.

Видання ж оскаржуваного у межах цієї справи наказу зумовлено потребою приведення правовідносин між позивачем і відповідачем у відповідність до остаточного судового рішення в справі № 520/5583/22, усунення неузгодженості в правовому статусі позивача за відсутності чіткого нормативного механізму та порядку дій в такій ситуації і саме постанова Верховного Суду у згаданій справі, якою підтверджено законність наказу про звільнення позивача, в складає підґрунтя прийняття оспорюваного наказу.

Щодо решти наведених аргументів сторони позивача, що позивачем не порушено умови нового контракту після поновлення на посаді, а відтак немає підстав для звільнення, суд зазначає, що предметом спору не є наказ про звільнення, де необхідно досліджувати питання наявності чи відсутності підстав для звільнення, а лише прийнятий на підставі чинного наказу про звільнення позивача, тобто в основі його прийняття є саме постанова Верховного Суду від 14.07.2025 у справі №520/5583/22.

Разом із цим, суд не може погодитися з доводами відповідача про те, що позивач є таким, що звільнений із дати, зазначеної в наказі від 26.09.2025 а саме з 25.03.2022.

Тут варто зауважити, що за ситуації, яка виникла між сторонами в цій справі, дата звільнення позивача, зазначена в наказі від 25.03.2022 не може відповідати фактичній даті звільнення позивача.

Це зумовлено тим, що у період коли судові рішення суду першої та апеляційної інстанції набрали законної сили, були чинними, а отже, обов`язковими до виконання, згаданий наказ про звільнення позивача діяти не міг, адже був скасований цими судовими рішеннями. Як наслідок, в цей період позивач на законних на той момент підставах був поновлений на посаді, виконував посадові обов`язки, отримував заробітну плату, йому зараховувався трудовий стаж тощо.

На підставі постанови Верховного Суду від у справі №520/5583/22 наказом від 26.09.2025 скасовано наказ від 26.01.2024 № 46 про поновлення позивача на посаді. Лише із цього моменту остаточно відновив свою чинність наказ від 25.03.2022 про звільнення позивача. Наразі він є законним і чинним.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховний Суд від 01 листопада 2024 року в справі №640/19051/22, роботодавець повинен був зазначити у спірному наказі (про скасування наказу про поновлення на посаді) фактичну дату звільнення позивача з урахуванням відпрацьованого ним часу після поновлення на посаді. Оскільки роботодавець такої дати не зазначив, Верховний Суд, спираючись на висновки, викладені в постановах від 29 квітня 2020 року у справі №486/1533/17-ц, від 09 грудня 2020 року в справі №296/324/18, дійшов висновку про необхідність виправлення допущеного відповідачем порушення вимог законодавства та скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вимог про визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу із ухваленням в цій частині вимог нового рішення про часткове задоволення позову, а саме визнання протиправним і скасування спірного наказу в частині визначення фактичної дати звільнення й зміни фактичної дати звільнення самим судом.

Відповідно до . 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що оспорюваний наказ не є наказом про звільнення позивача, а таким є наказ від 25.03.2022 та такий не є предметом спору, а тому, з метою захисту прав позивача та послуговуючись раніше висловленою правовою позицією (у постанові від 01 листопада 2024 року в справі №640/19051/22), суд вважає за потрібне визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 26.09.2025 у частині визначення фактичної дати звільнення та змінити фактичну дату звільнення позивача на 26.09.2025.

Щодо частини позовних вимог про поновлення позивача на роботі та виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд прийшов переконання про те, що оскільки у основній вимозі відмовлено, а тому підстави для задоволення похідних вимог відсутні.

Інші доводи сторони суд не бере до уваги та не надає їх оцінки, адже вони не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що адміністративний позов підлягає частково задоволенню, шляхом визнати протиправним і скасувати наказ відповідача від 26.09.2025 у частині визначення фактичної дати звільнення та змінити фактичну дату звільнення позивача на 26.09.2025.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ головного управління ДСНС у Харківській області № 684-НК/65 від 26.09.2025 «Про скасування наказу головного управління ДСНС у Харківській області» у частині визначення фактичної дати звільнення ОСОБА_1 .

Змінити фактичну дату звільнення ОСОБА_1 на 26 вересня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області місто Харків, вулиця Шевченка, будинок № 8, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 19.12.2025.

Суддя М. І. Садова