Справа № 520/29621/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Справа № 520/29621/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області щодо виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 30189,83 грн, що утримані з грошового забезпечення ОСОБА_1 виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року ухваленого в адміністративній справі № 520/35063/24 за позовом ОСОБА_1 до управління Держспецзв`язку в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; - зобов`язати управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 30189 (тридцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 83 коп., що утримані з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року ухваленого в адміністративній справі № 520/35063/24 за позовом ОСОБА_1 до управління Держспецзв`язку в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач на виконання судового рішення було перераховано та сплачено позивачу заборгованість з грошового забезпечення. Із суми перерахованої до сплати заборгованості відповідачем фактично утримано та перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб 18 % у сумі 30189,83 грн. Вважає протиправними дії відповідача по утриманню з належних позивачеві сум на виконання судового рішення податку на доходи з фізичних осіб чим обумовлена потреба позивача у судовому захисті. Просить позов задовольнити.

Відповідачем подано відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що

виплати за рішенням суду, які здійснено відповідачем у справі № 520/35063/24, не є грошовим забезпеченням у розумінні спеціального законодавства, а є результатом виконання судового рішення й стосуються перерахунку сум, що не існували в нарахованому чи визначеному вигляді під час служби Позивача. Це разова виплата після звільнення, яка не є грошовим забезпеченням та не може створювати підстав для компенсації ПДФО. Положення п. 168.5 Податкового кодексу України та Порядку № 44 охоплюють питання компенсації ПДФО виключно в межах виплат грошового забезпечення у період проходження служби. На момент здійснення зазначених виплат позивач вже не перебував на військовій службі, тому спеціальні правила оподаткування грошового забезпечення військовослужбовців, передбачені п. 168.5 Податкового кодексу України, на нього не поширюються. Утримання ПДФО із виплат, проведених 09.10.2025, було здійснено правомірно та у повній відповідності до вимог податкового законодавства. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, позивач проходила службу у відповідача, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи.

Харківський окружний адміністративний суд своїм рішення від від 28 березня 2025 року ухваленого в адміністративній справі № 520/35063/24 за позовом ОСОБА_1 до управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін, для розрахунку індексації грошового забезпечення в період із 01 січня 2016 рік по 28 лютого 2018 рік - січень 2008 року, з врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2019 рік, з врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (надбавок та премій), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18), шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим званням) за період з 29.01.2020 по 14.12.2020, із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду відповідач здійснив нарахування грошового забезпечення позивача, у розмірі 167721,28 грн. 09 жовтня 2025 року виплатив грошове забезпечення у сумі 129145,39 грн, утримавши податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18% у сумі 30189,83 грн. Дані обставини підтверджено розрахунками виплати, платіжними інструкціями від 07.10.2025 № 418 та від 07.10.2025 №416.

Позивач вважає протиправними дії відповідача по утриманню з належних позивачеві сум на виконання судового рішення податку на доходи з фізичних осіб, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ).

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок № 44).

Згідно із п. 2 Порядку № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п. 3 Порядку № 44).

Відповідно до п.п. 4-5 Порядку №44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз змісту вказаних вище положень свідчить про те, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Суд повторно зазначає, що з суми донарахованого грошового забезпечення позивачу на виконання судового рішення відповідачем утримано 18 відсотків податку на доходи фізичних осіб.

Проте, з урахуванням наведеного правого регулювання, нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення при звільненні на виконання рішення суду має бути проведено відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 27.06.2024 у справі № 580/602/22, 20.03.2025 у справі № 990/317/23.

Таким чином суд вважає протиправними дії відповідача щодо не здійснення позивачу виплати грошової компенсації суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання судового рішення.

Щодо способу захисту порушеного права суд прийшов наступного.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31.05.2021 у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 у справі №400/3826/21 щодо обрання способу відновленого порушеного права та необхідності визначення судом у рішенні відповідних сум. При цьому суд вказав, що враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

Враховуючи наведене вище суд прийшов переконання про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 30189,83 грн, що утримані з грошового забезпечення, виплаченого позивачу на виконання судового рішення.

Аналогічна позиція щодо способу захисту порушеного права позивача викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі №520/5136/25.

Щодо доводі відповідача про те, що нарахована та виплачена сума не є грошовим забезпечення позивача, така отримана не під час проходження військової служби, а відтак підлягає оподаткування згідно з вимог ПК України, суд оцінює критично, адже нарахована та виплачена сума на виконання судового рішення є грошовим забезпечення позивача, яке недоотримано ним під час проходження військової служби.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі №520/35063/24.

Зобов`язати управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 30189,83 грн, що утримані з грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі № 520/35063/24.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок №21, .

Повне судове рішення складено суддею 19.12.2025.

Суддя М. І. Садова