Справа № 200/6349/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті звіту про виконання рішення суду

22 грудня 2025 року Справа №200/6349/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у обчислені та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 25.02.2022 по 31.12.2022, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (2 481,00 грн).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 включно, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (2 481,00 грн) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у обчислені та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення у період з 01.01.2023 по 19.05.2023, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2 684,00 грн).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01.01.2023 по 19.05.2023, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо) виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2 684,00 грн) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік у заниженому розмірі, без врахування суми індексації.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік, обчисливши її розмір з урахуванням індексації та провести виплату з урахуванням раніше сплачених коштів.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу понесені ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 200/6349/24 змінено в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили 20.03.2025.

28.03.2025 оформлено та видано виконавчі листи.

08.10.2025 представник позивача звернувся до суду з заявою в якій просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 200/6349/24 протягом 30 днів з дня отримання ухвали.

Зазначає, що 25.04.2025 представником позивача Пушкаренко О.О., в інтересах ОСОБА_1 , було направлено заяву № 25/04 від 25.04.2025 року до командира військової частини НОМЕР_1 щодо направлення на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6349/24 з метою його прийняття до виконання.

Військова частина НОМЕР_1 листом від 05.05.2025 року №1553/5949 повідомила представника позивача, що на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло рішення у справі № 200/6349/24 від 29.11.2024 року, яке набрало законної сили після його апеляційного оскарження. Військова частина НОМЕР_1 здійснила всі необхідні дії для виконання судового рішення з боку військової частини НОМЕР_1 ».

З метою отримання детального обґрунтування здійсненого перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 , на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/6349/24 від 29.11.2024 року, адвокаткою Пушкаренко Олександрою Олександрівною, 06.06.2025 року направлено адвокатський запит №06/06 до військової частини НОМЕР_1 .

За результатами опрацювання даного адвокатського запиту, військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь від 12.06.2025 № 1553/7561 із долученням Довідок про перерахунок грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022-2023 роки ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року по справі №200/6349/24 з 25.02.2022 року по 19.05.2023 року.

З огляду на викладені обставини, вбачається, що військова частина НОМЕР_1 виконала рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі № 200/6349/24, виключно в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за період з 25.02.2022 року по 19.05.2023 року. Водночас, станом на сьогодні незважаючи на здійснений перерахунок ще у червні 2025 року, фактична виплата грошових коштів на виконання рішення суду, не була проведена. Єдиним способом для відновлення порушеного права ОСОБА_1 є встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання Відповідача подати звіт про його виконання

Ухвалою суду від 09.10.2025 прийнято та призначено заяву представника позивача - адвоката Пушкаренка Олександри Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 200/6349/24 до розгляду в порядку письмового провадження 17.10.2025 року. Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали для подання заперечення щодо поданої заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (за наявності). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду докази здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 25.02.2022 по 19.05.2023; докази здійснення перерахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням індексації.

На виконання ухвали суду від 09.10.2025 відповідачем надано довідку про перерахунок грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 2022-2023 роки ОСОБА_1 відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 року по справі №200/6349/24 з 25.02.2022 року по 19.05.2023 року на загальну суму 114285,47 грн.

17.12.2025 представником відповідача надано до суду звіт про виконання судового рішення у справі № 200/6349/24.

Звіт обґрунтований тим, що відповідачем виконано всі можливі дії для добровільного виконання даного рішення. На виконання затвердженого Міністерством оборони Алгоритму здійснено розрахунок необхідних коштів, підготовлено та подано основні заявки-розрахунки до військової частини НОМЕР_4 , а також неодноразово повідомлялося про необхідність виділення бюджетних призначень для здійснення виплат. Однак, відповідно до офіційних листів Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, фінансовий ресурс за КЕКВ 2800, необхідний для виконання зазначеного судового рішення, відсутній. Через це кошти на рахунок військової частини не надходять, що унеможливлює проведення виплат. Обставини невиконання пов`язані з незалежними від військової частини причинами, зокрема з умовами воєнного стану та значним навантаженням на державний бюджет.

Таким чином, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/6349/24 повністю виконане в частині здійснення йому перерахунку грошового забезпечення, але в частині виплати сум грошового забезпечення не виконане військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку із відсутністю фінансування даних сум вищестоящою військовою частиною НОМЕР_4 , при цьому військова частина щомісячно виконує усі необхідні дії (направленням заяв) для отримання зазначеного фінансування із вищестоящої військової частини

Розглянувши матеріали заяви, звіт щодо виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 1 статті 382 КАС України (в редакції на момент встановлення судового контролю у даній справі) було передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України (в редакції на момент встановлення судового контролю у даній справі), за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд також враховує, що 19.12.2024 набув чинності Закон України № 4094-IX від 21.11.2024 щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі, КАСУ, щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень.

Зокрема, КАС України доповнено ст.ст. 382-1, 382-2, 382-3 щодо судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Статтею 382-2 КАС України передбачено, що суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення; 5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; 6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення; 7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.

До звіту додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися; 2) докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-6 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Таким чином, головною метою судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах є реалізація завдання адміністративного судочинства, оскільки ефективний захист прав осіб завершується виконанням судового рішення.

Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення, суд повинен перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

На виконання рішення суду по даній справі відповідачем, на підставі рішення суду було здійснено позивачу перерахунок грошового забезпечення за період з 25.02.2022 до 19.05.2023 включно шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704.

Розмір перерахованого грошового забезпечення склав - 114285,47 грн, що підтверджується основною заявкою-розрахунком на фінансування для виплат грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення.

У звіті відповідач зазначає, що виплату даної суми позивачу не здійснено, у зв`язку із відсутністю відповідного фінансового забезпечення від уповноважених на те розпорядників коштів вищого рівня.

Тобто, у звіті відповідач, зазначає, що фактично, у повному обсязі виконати судове рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Таким чином відповідачем, рішення суду виконало лише частково, оскільки здійснено відповідний перерахунок грошового забезпечення за період з 25.02.2022 до 19.05.2023 включно шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 за період з 25.02.2022 до 19.05.2023, але доказів того, що сума заборгованості виплачена на даний час позивачу, матеріалами справи не містять.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні приписи містить стаття 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абз. 3 п. 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Також, у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту, а відтак, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Судом встановлено, що ухвалене на користь позивача рішення у даній справі станом на дату подання відповідачем даного звіту про виконання судового рішення, у повному обсязі не виконано, адже позивачеві не виплачено перераховане грошове забезпечення за період з 25.02.2022 до 19.05.2023.

При цьому, відповідач вище зазначене не заперечує, однак, наголошує на неможливості виконання судового рішення у зазначеній частині, зважаючи на те, що сума перерахованого грошового забезпечення, на виконання рішення суду, може бути виплачена лише в межах затверджених бюджетних призначень, а на даний час необхідні для цього бюджетні асигнування, відсутні.

Суд зазначає, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.

При цьому, визначальним фактором є те, чи існують достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Суд враховує постанову Верховного Суду від 10.02.2022 року у справі № 160/13013/19, у якій, з посиланням на постанову від 31.10.2018 у справі № 704/1547/17, ВС вказано про те, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту, тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту.

Крім того, як наголошено судом вище, 19.12.2024 набрав чинності Закон України № 4094-IX від 21.11.2024 щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України, в тому числі, КАСУ, щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень.

Судовий контроль у даній справі встановлений до набрання чинності окреслених змін до КАСУ щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень, водночас, на час вирішення питання щодо прийняття цього звіту або накладення на суб`єкта владних повноважень штрафу, наведені зміни до КАС України набрали чинності.

При цьому, судом встановлено, що станом на теперішній час відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 у справі №200/6349/24 у повному обсязі не виконано та сума нарахованого грошового забезпечення позивачеві не виплачена, посилаючись на відсутність наразі бюджетних асигнувань для здійснення таких виплат.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що дана справа стосується питання щодо обчислення та перерахунку грошового забезпечення, з огляду на наведені вимоги ст.ст. 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, в редакції Закону України № 4094-IX від 21.11.2024, які набули чинності 19.12.2024, суд вважає за необхідне визнати поданий звіт військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2025 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у частині виплати позивачу перерахованого грошового забезпечення та встановити новий строк для подання військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання судового рішення у даній справі.

Стосовно накладення штрафу на командира військової частини НОМЕР_1 за не виконання рішення суду у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно ч.5 ст.382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Так, представником відповідача у звіті про виконання рішення суду вказує, що з станом на дату подання звіту рішення суду не виконано в повному обсязі з причин, не залежних від посадових осіб військової частини НОМЕР_1 . Основною перешкодою є відсутність фінансування з державного бюджету, розпорядником якого є Міністерство оборони України. Відповідач не має повноважень щодо ініціювання або впливу на фінансування та лише вживає заходів для його отримання від розпорядника вищого рівня. Натомість вживалися заходи, спрямовані на отримання коштів на виконання рішення суду від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, що підтверджується матеріалами справи.

З копії наданого суду основною заявкою-розрахунком на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення на червень 2025 року, жовтень 2025 року, листопад 2025 року та грудень 2025 року, підтверджено, що відповідачем вживалися заходи, спрямовані на отримання коштів на виконання рішення суду від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня.

Крім того, 02.10.2025 від Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України військова частина НОМЕР_1 отримала лист №220/13/ВихЗПІ/744 в якому зазначено про відсутність коштів на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" за напрямом грошового забезпечення та пошуком шляхів отримання відповідно фінансування

З огляду на вищевикладене, суд на підставі ч.ч.3,5 ст.382-3 КАС України вбачає за необхідне звільнити командира військової частини НОМЕР_1 від сплати штрафу, встановивши відповідачеві новий строк для подання звіту про виконання рішення у цій справі - протягом 90 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати поданий військовою частиною НОМЕР_1 звіт від 17.12.2025 таким, що не підтверджує виконання рішення суду від 29.11.2024 по справі №200/6349/24 у повному обсязі.

Звільнити командира військової частини НОМЕР_1 від сплати штрафу за невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду 29.11.2024 по справі №200/6349/24.

Встановити військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.11.2024 по справі №200/6349/24 протягом 90 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Повний текст ухвали складено і підписано 22.12.2025.

Суддя І.Г. Аляб`єв