Справа № 300/6644/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. справа № 300/6644/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика», звернулося до суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.08.2025 №022401.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не повідомив про час і місце розгляду справи про порушення. Також посилається на невідповідність висновків акту перевірки дійсним обставинам справи, порушення порядку прийняття оскаржуваної постанови.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 залишено без руху позовну заяву. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволені позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що під час перевірки виявлено відсутність індивідуальної контрольної книжки водія контролю режиму праці та відпочинку та ТТН, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». За результатом перевірки складено акт №067696 про проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 23.06.2025. Водій транспортного засобу з Актом був ознайомлений. За результатом розгляду акту від 23.06.2025 №067696 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідачем прийнято спірну постанову. Також вказує, що Позивач є перевізником та в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997 року повинен оформляти товарно-транспортну накладну та на момент проведення перевірки надати індивідуальну контрольну книжку водія.

17.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідачем 28.10.2025 року через систему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив.

30.10.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про долучення копії документів, що підтверджують оплату витрат на правничу допомогу.

25.11.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 26.11.2025 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - постанови від 12.08.2025 року №022401, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Позивач, ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика», , зареєстроване як юридична особа.

Як свідчить долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву, витяг з ЄДР щодо Позивача, видами економічної діяльності ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» є: 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів (основний) 42.91 Будівництво водних споруд 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у. 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у. 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах 71.20 Технічні випробування та дослідження 42.21 Будівництво трубопроводів 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення 33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Державна служби України з безпеки на транспорті зареєстрована за адресою: вул. Антоновича, буд.51, м. Київ, 03150, .

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), направлення на рейдову перевірку (перевірка на дорозі) від 20.06.2025 року за №002606, була здійсненна перевірка транспортного засобу ГАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика».

Під час перевірки відповідачем складено акт N067696 від 23.06.2025, у якому зафіксовано, що водій здійснював внутрішні вантажні перевезення з слів водія м. Івано-Франківськ м. Вінниця, під час перевірки виявлено, що т.з до 3500 кг повна маса. Відсутня індивідуальна контрольна книжка водія контролю режиму праці та відпочинку та копія графіку змінності водіїв, відсутні документи на вантаж ттн або інший документ, визначений законодавством, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», /а.с.67/

Листом Відповідача від 18.07.2025 запрошено на комісію з розгляду порушень, які встановлені актом №067696 від 23.06.2025. Зазначений лист було надіслано на поштову адресу позивача, проте був повернутий «за закінченням терміну зберігання»/а.с.68/

На підставі акту винесено постанову № 022401 від 12.08.2025 про застосування до позивача штрафу, передбаченого абазом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн.

Постанову від 12.08.2025 №022401 про застосування до позивача штрафу надіслано на адресу позивача листом від 14.08.2025.

Також судом встановлено, що Наказом Мінстратегпрому України №674-КВ від 31.03.2025 підтверджено ТОВ «НТЦ «ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА» статус важливого для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу.

Відповідно до наказу №235 ОП від 23.06.2025 року «Про службове відрядження» водія автотранспортних засобів ОСОБА_1 було відряджено до м. Біла Церква для виконання ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика». Договору на надання послуг з градуювання.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство про автомобільний транспорт складається із Закону «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344), яким установлені засади організації та діяльності автомобільного транспорту, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 1 Закону № 2344 автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про транспортно-експедиторську діяльність", "Про транзит вантажів", інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Як визначено статтею 34 Закону № 2344 автомобільний перевізник повинен:

- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

- утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

- організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

- забезпечувати безпеку дорожнього руху;

- забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно частини першої статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 2344 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 49 Закону №2344 водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів зобов`язаний, серед іншого, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

За приписами частини сімнадцятої статті 6 Закону № 2344 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцять перша статті 6 Закону № 2344).

Відповідно до статті 33 Закону № 2344 автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах .

Статтею 34 Закону № 2344 установлені вимоги до автомобільного перевізника. Зокрема, за приписами цієї норми, автомобільний перевізник, крім виконання вимог законодавства, повинен забезпечити контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут та організувати умови роботи для своїх водіїв, з урахуванням вимог цієї норми закону.

Загальні положення щодо перевезення вантажів визначені Главою 8 Закону № 2344, зокрема статтею 48, якою установлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена Розділом V Закону № 2344. Зокрема, абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344 передбачено, що за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено частиною першою статті 50 Закону № 2344, договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо) та істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами.

Системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники, а не інші особи (власники транспортних засобів, водії тощо). Водночас, запровадивши такий інститут відповідальності законодавець чітко окреслив, що він стосується саме перевізників та визначив ознаки, за якими визначають особу автомобільного перевізника.

Водночас у даній справі договір на перевезення вантажу як господарська послуга не укладався, оскільки водій товариства здійснював перевезення власного майна Товариства і для виробничих потреб товариства, що не є наданням транспортних послуг іншим особам та не створює правовідносин з перевезення вантажів у розумінні Закону № 2344-III.

У водія були наявні інші документи, що підтверджують законність переміщення вантажу та право власності на нього, зокрема: оборотно-сальдова відомість за рахунком 10, яка підтверджує наявність та належність обладнання товариству; шляховий лист вантажного автомобіля від 23.06.2025 року; індивідуальна контрольна книжка водія, що містить відомості про перевезення саме 23.06.2025 року.

Незважаючи на це, в акті перевірки зроблено висновок про відсутність документів на перевезення, що не відповідає фактичним обставинам та суперечить наявним у водія документам.

Доводи відповідача про необхідність наявності у позивача товарно-транспортної накладної (ТТН) є безпідставними, оскільки: ТТН є обов`язковою первинною формою лише при здійсненні господарської діяльності з перевезення вантажів та при переміщенні товарів як предмета купівлі-продажу.

Відповідно, перевезення власного обладнання для виробничих потреб не створює обов`язку оформлювати ТТН, якщо наявні інші документи, що підтверджують право власності й мету перевезення.

Таким чином, висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог Закону № 2344 є помилковими та ґрунтуються на неправильному застосуванні законодавства, а відсутність ТТН у цій ситуації не свідчить про порушення правил перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюється Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (Положення № 340).

Згідно з пунктом 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. (далі - ТЗ).

Згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.

Таким чином, законодавством визначено обов`язковість обладнання вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон тахографами, а у випадку відсутності тахографа водій вантажного автомобіля з повною масою понад 3,5 тон повинен мати індивідуальну контрольну книжку, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування і є іншим способом контролю водіїв.

Суд звертає увагу на наступне.

Таким чином, законодавець, хоч і передбачив наявність обов`язку обладнання транспортного засобу тахографом або наявність індивідуальної контрольної книжки водія для автомобільних перевізників, проте не визначив процедури дотримання цього обов`язку для категорії осіб, які не надають послуги з перевезення вантажів, а перевозять вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2025 року по справі № 380/13118/23 зазначає, що приписи частини другої статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» містять дві умови, за яких особа, яка здійснює перевезення, відповідає вимогам, що кваліфікують її, як автомобільного перевізника, який несе відповідальність, відповідно до приписів абзацу 3 частини першої статті 60 Закону: особа повинна бути суб`єктом господарювання, який надає послугу з перевезення; перевезення вантажів транспортним засобом на договірних умовах; використання транспортного засобу на законних підставах. Інших умов щодо визначення особи, як автомобільного перевізника, законодавцем не встановлено.

Матеріали справи свідчать, що у ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» відсутній вид економічної діяльності перевезення вантажів.

Відтак, абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено відповідальність лише автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів та лише за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.

Однак, як вже зазначалося вище, позивач не надавав послуг з перевезення вантажів і такими послугами не користувався, та при проведенні перевірки мав інші документи, необхідні при здійсненні перевезення власного майна, що не знайшло відображення у Акті перевірки. Тобто перевірку було проведено без належного з`ясування усіх складових виявленого порушення, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскарженого рішення.

У постанові від 07 грудня 2023 року у справі № 620/18215/21 Верховний Суд, аналізуючи положення пунктів 25, 26, 27 Порядку № 1567 вказав, що системний аналіз зазначених законодавчих вимог свідчить про те, що повноваження Укртрансбезпеки на розгляд по суті справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт має здійснюватися на основі суворого додержання законності, а застосування адміністративних санкцій - у точній відповідності з законом. Це означає обов`язок Укртрансбезпеки вчинити усі необхідні дії для забезпечення розгляду справи про порушення у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, яка є основним джерелом доказової інформації для визначення дійсної відповідальної особи - автомобільного перевізника, а також здійснити усі необхідні дії для повного і всебічного розгляду існуючих доказів, які стосуються перевірки, з метою належного здійснення відповідної адміністративної процедури.

Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Таким чином, відповідачем протиправно прийнято постанову №022401 від 12.08.2025 про застосування до позивача штрафу, передбаченого абазом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 грн, що обумовлює її скасування.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.

Згідно положень частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до положень пунктів 1, 5 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин 3-4 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, до матеріалів справи позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано наступні копії документів: договір про надання правової допомоги від 15.09.2025, акт від 16.09.2025, платіжну інструкцію №3639 від 14.10.2025 про оплату за надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 2 422,40 гривень та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908,40 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3 330,80 грн. та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову№022401 від 12.08.2025, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь ТОВ «НТЦ «Промтехдіагностика» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 330,80 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.