Справа № 600/1702/25-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1702/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил Логістики Збройних Сил України, Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил Логістики Збройних Сил України, Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення облікової справи ОСОБА_1 без реалізації до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці;

- зобов`язати Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 передати облікову справу ОСОБА_1 та список надання житлової площі для постійного проживання на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України з урахуванням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №600/3433/23-а;

- зобов`язати Комісію з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України розглянути список надання житлової площі для постійного проживання та облікову справу ОСОБА_1 та прийняти рішення з урахуванням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №600/3433/23-а.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №600/3433/23-а зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці вчинити дії щодо реалізації ОСОБА_1 права на житлову пільгу щодо виключення квартири з числа службових для забезпечення позивача постійним житлом для проживання. На виконання зазначеного рішення суду Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці надіслано для перевірки до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення облікову справу позивача, для якого пропонувалося виключити житлове приміщення з числа службових. Проте 20 січня 2025 року заступник начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 службовим листом повідомив про те, що рішенням Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями в особі Міністерства оборони України ОСОБА_1 відмовлено у забезпеченні його та членів сім`ї житлом для постійного користування шляхом зняття статусу службового житла. З указаним позивач не погоджується, оскільки вважає, що у даному випадку відповідачами порушено вимоги Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, у відповідності до якої Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 було зобов`язане узагальнити та внести на розгляд Комісії з контролю список надання постійного житло з обліковою справою позивача, а Комісія з контролю за результатами розгляду прийняти рішення про погодження надання постійного житла (з урахуванням висновків, викладених у рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №600/3433/23-а), або ж у разі відмови зазначити відповідні обґрунтовані причини.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці; встановлено третій особі строк для надання пояснень щодо позову та/або відзиву.

У поданому до суду відзиві представник Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечуючи проти позову, звертав увагу суду, зокрема, на те, що лист Центрального управління від 20 січня 2025 року №2459/644, з яким, фактично, не погоджується позивач, не містить ознак акту індивідуальної дії і не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень, а є лише інформаційним доведенням, яким позивача повідомлено про прийняте відносно нього рішення. При цьому безпосередньо Центральне управління не наділене повноваженнями щодо керівництва діяльністю або організацією роботи Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, а тому, відповідно, на Центральне управління не може покладатись відповідальність за дії/бездіяльність чи рішення Комісії. Вказано, що повноваження щодо погодження/відмови у погодженні щодо надання позивачу квартири для постійного проживання шляхом виключення її з числа службового житла належить виключно до компетенції Комісії з контролю.

Представник Міністерства оборони України у поданому до суду відзиві також висловив незгоду із заявленим позовом, посилаючись на його передчасність.

Правом подання відповіді на відзиви позивач не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, подала до суду пояснення, в яких зазначено про належне виконання ним рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року №600/3433/23-а шляхом направлення до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 списку надання житлової площі та копію облікової справи позивача. Однак у подальшому протоколом Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 30 травня 2024 року №81 відмовлено у забезпеченні ОСОБА_1 та членів його сім`ї житловим приміщенням для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла та надано житловій комісії доручення привести матеріали облікової (квартирної) справи у відповідність до вимог Інструкції №380. Разом з цим, рішення житлової комісії військової частини (об`єднання житлової комісії) про внесення змін до облікової справи ОСОБА_1 наразі відсутнє. У зв`язку з цим представник третьої особи вважає, що для реалізації права на отримання житла позивачу необхідно звернутися до житлової комісії за місцем перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №600/3433/23-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці в організації, у встановленому Інструкцією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу виключення з числа службових квартири за адресою АДРЕСА_1 для забезпечення постійного проживання. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці вчинити дії щодо організації, у встановленому Інструкцією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 380 від 31.07.2018 року, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081, порядку реалізації права ОСОБА_1 на житлову пільгу виключення з числа службових квартири за адресою АДРЕСА_1 для забезпечення постійного проживання. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками, на виконання вказаного вище рішення суду Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці направлено облікову справу ОСОБА_1 на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Листом від 20 січня 2025 року №2459/644 Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило позивача про наявність протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №81 від 30 травня 2024 року.

Додатково Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслало на адресу позивача листа від 10 лютого 2025 року №2459/1596, в якому роз`яснено інформацію щодо повноважень Центрального управління та Комісії з контролю під час розгляду та прийняття рішень з питань погодження пропозицій житлових комісії (об`єднань житлових комісій).

Так, у листі зазначено, що на Центральне управління покладено завдання щодо організації роботи Комісії з контролю. Начальник Центрального управління не приймає рішень та не видає розпоряджень з питань погодження/непогодження пропозицій житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). Повноваження стосовно погодження/непогодження пропозицій житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) Збройних Сил України покладено на Комісію з контролю. Порядок роботи та повноваження Комісії з контролю визначено пунктами 9, 10, 11 розділу 11 Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472 (далі Інструкція), (зі змінами). Відповідно до Інструкції на Комісію з контролю покладено завдання щодо контролю за правильністю розподілу житлових приміщень, перевірки законності взяття та перебування на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов. З метою виконання завдань Комісія з контролю має право приймати рішення щодо погодження або не погодження рішень житлових комісій (об`єднаних житлових комісій) з вищезазначених питань. У разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом, який підписується членами комісії, що були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується головою Комісії з контролю. Протоколом Комісії з контролю від 30.05.2024 №81 у погодженні рішення житлової комісії військової частини, яка приймала рішення про забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї житловим приміщенням для постійного проживання, шляхом виключення з числа службового житла, відмовлено у зв`язку з порушенням вимог абзацу другого пункту 1 розділу І інструкції (до членів сім`ї військовослужбовця належать особи, які внесені в особову справу військовослужбовця в порядку, визначеному Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 26 травня 2014 року №333, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 червня 2014 року за №611/25388). Також Комісією з контролю внесено в протокол доручення житловій комісії щодо приведення матеріалів облікової (квартирної) справи до вимог Інструкції. Виходячи з викладеного, на підставі пункту 7 розділу І Інструкції (питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців та членів їх сімей, вирішуються за місцем проходження військової служби та перебування їх на обліку), рекомендовано ОСОБА_1 метою реалізації права на отримання житла звернутись до житловій комісії за місцем перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно із частиною третьою статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18 рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), органом місцевого самоврядування, їх посадовою чи службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій або наданні адміністративних послуг. Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Водночас суд зауважує, що положеннями частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок розгляду судом адміністративних справ не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Як свідчить зміст заявлених у цьому позові вимог, позивач, фактично, не погоджується з діями щодо повернення його особової справи без реалізації до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, які, на думку ОСОБА_1 , були вчинені Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наявних у справі матеріалів судом встановлено, що вчиненню оскаржуваних позивачем дій передувало оформлене протоколом рішення Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 30 травня 2024 року №81.

Так, зі змісту наведеного протоколу засідання комісії вбачається, що останньою не було погоджено надання ОСОБА_1 житла для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку. У названому протоколі міститься зауваження: «ЖК (мається на увазі житлова комісія) привести списки надання житла у відповідність до квартирного обліку з урахуванням дочки та сина військовослужбовця, а також витребувати документи згідно наказу №380 стосовно членів сім`ї військовослужбовця».

Додатково у рішенні №81 від 30 травня 2024 року, оформленому протоколом засідання комісії, вказано, що таке є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) район, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Разом з цим суд зауважує, що зазначене вище рішення Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 30 травня 2024 року №81, яке оформлено протоколом засідання комісії, не є предметом спору у даній справі, а тому не підлягає оцінці у межах заявлених у позові вимог.

Стосовно посилань позивача на порушення відповідачами положень пункту 4 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, то такі суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно з пунктом 1 Розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472 (далі Інструкція №380 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Згідно з пунктами 3, 4 Розділу І Інструкції №380 військовослужбовці та члени їх сімей (крім осіб, звільнених у запас або відставку, та членів їх сімей, а також військовослужбовців, які не здали службове житло за попереднім місцем служби) забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що мають відповідати вимогам житлового законодавства. У разі відсутності службових житлових приміщень військовослужбовці та члени їх сімей розміщуються у гуртожитках, сімейних гуртожитках, а неодружені військовослужбовці - у спеціально пристосованих казармах (далі - службова жила площа) або військова частина орендує їм житло чи за їх бажанням виплачується грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення в порядку, визначеному законодавством.

Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Абзацами 1, 14, 24 пункту 9 Розділу ІІ Інструкції №380 встановлено, що з метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю) та затверджується її склад. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом, який підписується всіма членами комісії, присутніми на засіданні та секретарем, затверджується головою Комісії з контролю. Підготовку матеріалів на розгляд Комісії з контролю здійснює Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України (ЦУІІЗ).

Відповідно до пункту 11 Розділу ІІ Інструкції №380 комісія з контролю відповідно до визначених завдань має право приймати рішення щодо: погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про надання військовослужбовцям та членам їх сімей жилої площі для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; погодження рішення житлової комісії військової частини про надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень; перегляду раніше прийнятих рішень Комісії з контролю. У разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням. Про результати роботи голова Комісії з контролю доповідає Міністру оборони України один раз на квартал.

Абзацом 2 пункту 15 Розділу ІІ Інструкції №380 передбачено, що комісія з контролю здійснює ведення діловодства через службу діловодства ЦУІІЗ. В ЦУІІЗ ведеться книга обліку протоколів засідань Комісії з контролю.

Порядок надання житлових приміщень військовослужбовцям для постійного проживання врегульований Розділом VІІ Інструкції №380.

Так, згідно з пунктом 1 указаного розділу Інструкції №380 особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Пунктом 4 Розділу VII Інструкції №380 встановлено, що на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання (додаток 23) (далі - список надання постійного житла), який затверджується командиром військової частини.

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Відповідно до абзаців 2, 3, 4, 5 Розділу VII Інструкції №380 за результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.,

Встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що відповідачем - Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 було дотримано встановлену Інструкцією №380 процедуру підготовки матеріалів особової справи позивача та подання їх на розгляд Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

В подальшому питання надання ОСОБА_1 житла для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку було предметом розгляду Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, за результатами якого ухвалено рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 службового житла у постійне користування, яке оформлено протоколом засідання комісії №81 від 30 травня 2024 року.

Отже, саме у зв`язку із прийняттям Комісією з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями зазначеного вище рішення і було повернуто особову справу ОСОБА_1 , однак таке рішення позивачем у даному позові не оскаржується.

Додані до матеріалів позову копії листів Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2025 року №2459/644 та від 10 лютого 2025 року №2459/1596 не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, адже не є актами правозастосування. Дані листи не створюють конкретних правових наслідків для позивача, а носять лише інформаційний та рекомендаційний характер (зокрема, містять роз`яснення про порядок організації роботи Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, у тому числі в частині надання останньою погоджень на пропозиції житловий комісій військових частин Збройних Сил України), оскільки не породжують виникнення, зміну або припинення прав, обов`язків позивача.

Фактично, названі вище листи є повідомленнями про прийняте відносно позивача рішення Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 30 травня 2024 року №81.

Оскаржуючи у даному позові дії Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення облікової справи без реалізації до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, які, фактично, були вчинені іншим суб`єктом владних повноважень Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями шляхом прийняття рішення від 30 травня 2024 року №81, і які слугували підставою звернення позивача до суду з цим позовом, позивач фактично обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

Водночас суд зазначає, що відсутність порушеного права та/чи обрання позивачем неправильного способу захисту порушених, на його думку, прав є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Як указано, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі №826/4406/16, від 15.08.2019 року у справі №1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідності обраного позивачем способу його захисту способом, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для відмові в позові.

З огляду на викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного позову.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 19 грудня 2025 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), відповідачі - Центральне управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці (вул. Українська, 43, м. Чернівці, ).

Суддя О.П. Лелюк