Справа № 300/5256/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. справа № 300/5256/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Коломийської окружної прокуратури (далі позивач, прокурор) в інтересах держави звернувся до суду з адміністративним позовом до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі відповідач, Заболотівська селищна рада), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини;

зобов`язати Заболотівську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області утворити спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878, з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, затверджено Список історичних населених місць України (міста і села міського типу), у який увійшло селище Заболотів Івано-Франківської області, з датою засновування або першої писемної згадки 1 579 рік. Відтак на відповідача покладений обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, який утворюється селищною радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини. Всупереч вимог законодавства, відповідний орган відповідачем не створений та упродовж часу роботи Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області з моменту її утворення не вжито заходів щодо погодження питання утворення такого виконавчого органу у складі селищної ради з Міністерством культури та стратегічних комунікацій України, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», що нівелює виконання відповідачем обов`язків та повноважень, визначених цим Законом. Відтак, вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, прокурор звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.07.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

07.08.2025 від Міністерства культури та стратегічних комунікацій України надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких останнє підтримало позовні вимоги та просило їх задовольнити. Представник Міністерства зазначила, що законодавець підкреслив ключову роль місцевого самоврядування, яка виконується відповідним виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, у питанні збереження об`єктів культурної спадщини, які знаходяться на території відповідної громади. Водночас, відсутність такого виконавчого органу сприятиме як порушенням законодавства про охорону культурної спадщини, що можуть призвести до невідворотних змін у вигляді та традиційному характері міського середовища, так і неможливості контролю Міністерством стану збереження характерного міського середовища, цінної історичної забудови та притягнення винних у порушенні законодавства про охорону культурної спадщини осіб до відповідальності. При цьому, як вбачається із позовної заяви та відповідно до наявної у Міністерства інформації, звернень від Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини наразі не зафіксовано в базі електронного документообігу МКСК. З огляду на викладене, представник третьої особи вважає, що позовні вимоги керівника Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківської області підлягають задоволенню (а.с. 98).

08.08.2025 від Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації також надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких позовні вимоги підтримано та зазначено, що до Управління звернень чи пропозицій від Заболотівської селищної ради щодо погодження утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини у населеному пункті, занесеному до Списку історичних населених місць України селище Заболотів, не надходило. При цьому, Управління культури, національностей та релігій направляло лист від 08.05.2024 №209/01-010/049 головам районних державних адміністрацій, сільським, селищним та міським головам Івано-Франківської області, яким було наголошено на необхідності створення відповідних органів культурної спадщини. На думку представника третьої особи, наведе свідчить про порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини Заболотівською селищною радою (а.с. 107-109).

Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Від останньої до суду не надходили заперечення проти позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В даному випадку відповідач Заболотівська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області в розумінні пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, який не скористався своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов та, як наслідок, суд кваліфікує це як визнання позову.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, встановив наступне.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» до Списку історичних населених місць по Івано-Франківській області, серед інших, включено місто Заболотів (дата заснування або перша писемна згадка 1579 рік).

Відтак, на відповідача покладений обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, який утворюється міською радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації є органом охорони культурної спадщини вищого рівня стосовно Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, створений з метою збереження пам`яток культурної спадщини, які розміщені на території Івано-Франківської області.

Коломийською окружною прокуратурою 16.04.2025 за №53/2-166ВИХ-25, 05.06.2025 за №53/2-1518 ВИХ-25 на адресу Заболотівської селищної ради скеровано запити про надання інформації щодо створення селищною радою спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини за погодженням з центральним органом в сфері охорони культурної спадщини населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України (с. Заболотів) (а.с. 14-15).

Листами Заболотівської селищної ради №1009/02-27 від 01.05.2025 та №1421/02-27 від 16.06.2025 повідомлено, що селищна рада не зверталася до Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації та Міністерства культури та стратегічних комунікацій України щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини у населеному пункті, занесеного до Списку історичних населених місць України у зв`язку із відсутністю нагальної необхідності у створенні відповідного органу. Відтак, уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини Заболотівською селищною радою не утворювався. Питання щодо створення спеціально такого органу буде розглянуто при наявності відповідних умов (а.с. 19, 21).

Водночас, як вбачається із листа Заболотівської селищної ради №1421/02-27 від 16.06.2025 Відділ культури, духовності та туризму Заболотівської селищної ради не звертався до Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації та Міністерства культури та стратегічних комунікацій України щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини у населеному пункті, занесеного до Списку історичних населених місць України у зв`язку із відсутністю нагальної необхідності у створенні відповідного органу.

Окрім того, Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації у відповідь на запит Коломийської окружної прокуратури від 05.06.2025 №53/2-1516ВИХ-25 (а.с. 17) повідомило листом №529/01-012 від 12.06.2025, що звернень чи пропозицій від Заболотівської селищної ради щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини у населеному пункті, занесеного до Списку історичних населених місць України - селище Заболотів до Управління не надходило (а.с. 23).

Міністерство культури та стратегічних комунікацій України у відповідь на запит Коломийської окружної прокуратури від 05.06.2025 №53/2-1517ВИХ-25 (а.с. 16) повідомило листом №06/113/5716-25 від 10.06.2025 про відсутність звернень Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини (а.с. 22).

На момент звернення до суду з цим позовом Заболотівською селищною радою не утворено виконавчого органу з охорони культурної спадщини та не вжито заходів щодо погодження питання утворення такого виконавчого органу у складі селищної ради з Міністерством культури та стратегічних комунікацій України.

Позивач, не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справи, пов`язані із захистом культурної спадщини України, Верховний Суд неодноразово наголошував, що культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України «Про охорону культурної спадщини» відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь, є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України (постанова Верховного Суду в складі Судової палати від 31.01.2023 у справі №640/8728/21).

Наведені прокурором у позовній заяві обґрунтування є сумісними з поняттям інтереси держави, а твердження про те, що ці інтереси уповноважені захищати Міністерство культури та стратегічних комунікацій України та відповідний орган охорони культурної спадщини обласної державної адміністрації, яким у спірних правовідносинах виступає Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації, є слушними і такими, що ґрунтуються на законі та судовій практиці Верховного Суду.

Суд встановив, що прокурор звертався попередньо, до пред`явлення цього адміністративного позову до компетентного органу, визначеного ним у позовній заяві, в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», із відповідними запитами, листами, які були адресовані Міністерству культури та стратегічних комунікацій України та Управлінню культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації.

У зверненнях прокуратури, як засвідчує їх зміст, вищевказані органи повідомлялись про те, що Коломийською окружною прокуратурою вживались заходи з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді з огляду на існування загрози руйнування та знищення об`єктів культурної спадщини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюється Законом України «Про культурну спадщину» від 08.06.2000 №1805-III (далі Закон №1805-III).

Преамбулою Закону України «Про охорону культурної спадщини» зазначено, що такий Закон регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутнього поколінь. Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відносини, пов`язані з охороною археологічної спадщини України, регулюються Законами України «Про охорону культурної спадщини», «;Про охорону археологічної спадщини», «;Про музеї та музейну справу», «;Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінальним та Земельними кодексами України, Правилами торгівлі антикварними речами (спільний наказ Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства культури і мистецтв України від 29.11.2001 №322/795, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2020 за №8/63460) тощо.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини», на Заболотівську селищну раду покладено обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу селищної ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, який утворюється селищною радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Суд зазначає, що саме звернення компетентного органу до суду з позовом зобов`язального характеру є належним та ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Конституції України.

Отже, невиконання Заболотівською селищною радою вимог законодавства може призвести до порушення суспільних інтересів та інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини в частині забезпечення належного захисту гарантованих державою прав у цій сфері.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.

Генеральною конференцією Організації Об`єднаних Націй ухвалено низку міжнародних актів про охорону культурної та природної спадщини, а саме: Рекомендація щодо міжнародних принципів, які застосовуються під час археологічних розкопок (1956), Рекомендація про збереження краси пейзажів і місцевостей (1962), Рекомендація про збереження культурних цінностей, яким загрожує небезпека внаслідок проведення громадських або приватних робіт (1968), а також Рекомендація про охорону на національному рівні культурної та природної спадщини (1972) тощо.

У згаданій Рекомендації 1972 року наголошено на тому, що кожен предмет культурної та природної спадщини є унікальним і зникнення будь-якого такого предмета є невідновною та безповоротною втратою для цієї спадщини, у зв`язку з чим кожну країну, на території якої знаходяться предмети культурної та природної спадщини, зобов`язано зберегти цю частину спадщини людства і забезпечити передачу майбутнім поколінням. Водночас за останні роки питання захисту культурної спадщини через невиконання чинного законодавства України та міжнародних зобов`язань набуло особливої гостроти.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1805-III, для реалізації державної політики щодо забезпечення збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, в Україні сформовано систему суб`єктів владних повноважень у сфері охорони культурної спадщини, до яких належать Кабінет Міністрів України та спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини до яких належать: центральні органи виконавчої влади, органи Автономної Республіки Крим, обласних, районних державних адміністрацій та місцевого самоврядування.

Стаття 140 Конституції України визначає, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.

Відповідно до підпункту 1 пункту «а» статті 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи рад це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Стаття 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до підпункту 10 пункту «б» статті 32 згаданого Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження щодо забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Як передбачає частина перша статті 3 Закону №1805-III, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №1805-III, до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі органи охорони культурної спадщини), зокрема належать, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Крім цього, відповідно до пункту 6 частини другої статті 6 Закону №1805-III, до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, у тому числі, організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.

Частина третя статті 3 Закону №1805-III визначає, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), у який увійшло селище Заболотів (дата заснування або перша писемна згадка 1 579 рік).

Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону №1805-III, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради з питань, передбачених підпунктом 5 пункту «б» частини першої статті 31 (організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників) і підпунктом 10 пункту «б» статті 32 (забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання) Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підконтрольний відповідним органам виконавчої влади.

Законом України «Про охорону культурної спадщини» чітко визначені повноваження органів охорони культурної спадщини, зокрема, частиною другою статті 6 вказаного Закону визначено, що до компетенції у сфері охорони культурної спадщини виконавчого органу сільської, селищної, міської ради належить ряд повноважень, зокрема: забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; та інші.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону №1805-III, відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини.

Частина четверта статті 6 Закону №1805-III встановлює, що сільські, селищні, міські голови призначають на посаду і звільняють з посади керівників відповідних органів охорони культурної спадщини за погодженням з органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону. Невиконання вимог законодавства щодо утворення спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини та здійснення ними своїх повноважень підриває авторитет держави, якою гарантовано охорону культурної спадщини.

Системний аналіз згаданих норм дає підстави суду вважати, що саме на відповідача покладено обов`язок щодо створення відповідного виконавчого органу міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Суд встановив, що Заболотівська селищна рада є органом місцевого самоврядування, зареєстрованим 21.05.1997 як юридична особа.

Згідно інформації Заболотівської селищної ради від 01.05.2025 та 16.06.2025, спеціально уповноважений орган у сфері охорони культурної спадщини (відповідний виконавчий орган охорони культурної спадщини) Заболотівською селищною радою не утворений та питання щодо його створення буде розглянуте при наявності відповідних умов (а.с. 19, 21).

Суд також встановив, що Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної (військової) адміністрації у відповідь на запит Коломийської окружної прокуратури повідомило листом №529/01-012 від 12.06.2025, що звернень чи пропозицій від Заболотівської селищної ради щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини у населеному пункті, занесеного до Списку історичних населених місць України - селище Заболотів до Управління не надходило (а.с. 23).

При цьому, Управління культури, національностей та релігій направляло лист від 08.05.2024 №209/01-010/049 головам районних державних адміністрацій, сільським, селищним та міським головам Івано-Франківської області, яким було наголошено на необхідності створення відповідних органів культурної спадщини (а.с. 116-117).

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону №1805-III, рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами. Поряд з цим, недотримання порядку утворення таких спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини та призначення їх керівників є передумовою визнання винесених, прийнятих, виданих неуповноваженим органом/особами розпоряджень, рішень, приписів, постанов незаконними, а відтак відсутності державних механізмів захисту об`єктів культурної спадщини.

Варто зазначити, що положення Закону №1805-ІІІ встановлюють вимоги щодо утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини, зокрема у населених пунктах, занесених до Списку історичних населених місць України, а не покладення окремих та вибіркових повноважень у сфері охорони культурної спадщини на інші виконавчі органи ради.

Так, на запит Коломийської окружної прокуратури Міністерство культури та стратегічних комунікацій України повідомило листом №06/113/5716-25 від 10.06.2025, що за результатом перевірки актуальної бази даних документообігу МКСК, не виявлено звернень Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо погодження створення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини (а.с. 22).

У ході розгляду справи відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували створення та погодження у визначеному порядку відповідного спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

З огляду на викладене та враховуючи те, що спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини Заболотівською селищною радою не створений, суд дійшов висновку, що охорона та збереження пам`яток, розташованих на території Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області належним чином не здійснюється, а тому суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

З метою повного та ефективного захисту порушеного права необхідно зобов`язати Заболотівську селищну радоу утворити спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини та погодити його утворення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих учасниками справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Коломийської окружної прокуратури в інтересах держави (, бульвар Лесі Українки, 47, м. Коломия, Івано-Франківська обл., 78203) до Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (, пл. С. Бандери, 3, с. Заболотів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78315), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерство культури та стратегічних комунікацій України (, вул. Івана Франка, 19, м. Київ 01601), Управління культури, національностей та релігій Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації (, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76015), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Заболотівської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо не утворення спеціально уповноваженого органу охорони культурної спадщини.

Зобов`язати Заболотівську селищну раду Коломийського району Івано-Франківської області (, пл. С. Бандери, 3, с. Заболотів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78315) утворити спеціально уповноважений орган охорони культурної спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасникам справи рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.