Справа № 320/28966/25
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Київ № 320/28966/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, у якому просить суд стягнути з розрахункових рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) податковий борг у розмірі 277 406, 88 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 17.07.2025 поновлено позивачу строк звернення до суду із зустрічним позовом, вирішено прийняти до спільного розгляду з первісним позовом у даній справі зустрічний позов ОСОБА_1 , в якому він ставить вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (форма «Р») № 3 від 29.07.2024 на суму -254 812,50 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення рішення Головного управління ДПС у м. Києві (форма «ПС») № 3 від 29.07.2024 на суму - 1 020,00 грн; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення рішення Головного управління ДПС у м. Києві (форма «ПС») № 3 від 29.07.2024 на суму - 340,00 гривень; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма «Р») рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 3 від 29.07.2024 на суму - 21 234, 38 гривень.

Цією ж ухвалою вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом вказує, що відповідно до інтегрованої картки платника податків у ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на момент звернення до суду обліковується заборгованість на загальну суму - 277 406, 88 грн., а саме: з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування на суму - 256 172,50 грн та з військового збору на суму - 21 234, 38 гривень.

Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування виникла на підставі проведених контрольно-перевірочних заходів за наслідками яких винесено:

- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 3 від 29.07.2024 на суму 254 812,50 грн;

-податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») № 3 від 29.07.2024 на суму 1020,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення (форма «ПС») № 3 від 29.07.2024 на суму 340,00 грн;

Заборгованість з військового збору, виникла на підставі проведених контрольно-перевірочних заходів за наслідками яких винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № 3 від 29.07.2024 на суму 21 234, 38 грн.

Крім того, первісний позивач звертає увагу, що враховуючи відсутність адміністративного та/або судового оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень, дані суми вважаються узгодженими та підлягають стягненню.

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечив, у відзиві на позовну заяву зазначив, що внесок фізичної особи у вигляді земельних ділянок до статутного фонду юридичної особи - резидента є придбанням такою фізичною особою права власності на частку (пай) у статутному фонді (капіталі) такої юридичної особи, тобто є витратами, понесеними у зв?язку із придбанням інвестиційного активу, і в розумінні Кодексу не є доходом платника податку. Також зазначав, що вартістю придбання корпоративних прав, отриманих в обмін на майно, є грошова оцінка такого майна, визначена та затверджена у встановленому законом порядку учасниками (засновниками) товариства та зафіксована у відповідних документах (рішеннях/протоколах зборів, актах приймання-передачі). Відповідач у відзиві звертав увагу, що позивач за первісним позовом при проведенні перевірок та прийнятті оскаржуваних рішень визначив інвестиційний прибуток ОСОБА_1 як повну суму доходу, отриманого від продажу корпоративних прав, без урахування будь-яких витрат на їх придбання. Відповідач також звертав увагу суду, що не отримав інвестиційного прибутку (загальний фінансовий результат був нульовим), а тому висновки позивача про заниження відповідачем за первісним позовом податкових зобов?язань з ПДФО та військового збору з цих операцій є безпідставними. У зв?язку із наведеним наголошував, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 також подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій наведені аналогічні відзиву на позовну заяву доводи. На підставі наведених доводів та висновків, які наведені у зустрічні позовній заяві, просив суд скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Позивач за первісним позовом також надав до суду відповідь на відзив, у якому наголошував на обґрунтованості позовної заяви.

Відповідачем за зустрічним позовом також направлено до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якому наголошено на відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову.

У судовому засіданні 20.08.2025 вирішено здійснювати подальший розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві, відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 02.05.2024 №2991-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу корпоративних прав ТОВ «ХАРД ВУД» () платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021.

За результатами проведеної було складено акт від 20.06.2024 №69232/Ж5/26-15-24-02-03/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ХАРД ВУД» () платника податків- фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2021 по 31.12.2021».

Згідно з висновками акту перевірки позивачем за первісним позовом було встановлено порушення відповідачем за первісним позовом вимог:

- п. 179.1 ст. 179 розділу IV ПК України з урахуванням вимог п.п. 49.18.4 п.49.18 ст. 49 Кодексу, оскільки не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві;

- вимог п.п. «а» п. 176.1 п.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України, оскільки не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу,

- п.п. 168.2.1 п. 168.2, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст.168 ПК України з урахуванням вимог п.п 164.2.9 п. 164.2 ст.164, п.п. 170.2.6 п. 170.2 ст. 170 Кодексу, так як не задекларовано дохід у вигляді інвестиційного прибутку у сумі 1 132 500,00 грн та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2021 рік в сумі 203 850,00 грн. з отриманого доходу;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України, так як не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2021 рік у сумі 16 987,50 гривень.

За результатами перевірки були прийняті податкові повідомлення рішення: (форма «Р») №3 від 29.07.2024 на суму 254 812,50 грн; (форма «ПС») №3 від 29.07.2024 на суму 1 020, 00 грн; (форма «ПС») №3 від 29.07.2024 на суму 340,00 гривень; (форма «Р») №3 від 29.07.2024 на суму 21 234, 38 гривень, які позивач за зустрічним позовом просить суд визнати протиправними та скасувати.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов?язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов?язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі також - ПК України).

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України встановлено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов?язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об?єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом.

У відповідності до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Додаткові особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені ст. 79 ПК України.

Так, згідно з абз. 1 п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином, обов?язковою вимогою, що передує проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки є:

- наявність підстав для проведення документальної позапланової перевірки, передбачених п. 78.1 ст. 78 ПК України;

- прийняття керівником (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу рішення, яке оформлюється наказом;

- встановлення контролюючим органом факту вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, до початку проведення зазначеної перевірки.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності підстав, передбачених п.78.1 ст.78 ПК України, а право на проведення такої перевірки виникає лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

Недодержання вимог п. 78.1, 78.4 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Разом з тим, згідно з абз. 4 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Виконання умов вказаних вище норм надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом до її початку.

Вказаний висновок також наведений у постанові Верховного Суду по справі №821/543/16 від 06.02.2020.

Визначений пунктом 42.2 статті 42 ПК України спосіб вручення наказу та повідомлення щодо проведення контрольного заходу надає податковому органу обирати альтернативні шляхи направлення документів платнику податків - або засобами електронного зв?язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику, або засобами поштового зв`язку.

При цьому, у разі обрання податковим органом останнього способу надіслання поштової кореспонденції та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа такий відповідно до абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 ПК України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

При цьому, зазначені вище положення податкового законодавства не дають підстави вважати, що законодавець ототожнює такі поняття як «вручення» та «надіслання» наказу в розумінні належного повідомлення про проведення перевірки.

Невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, і завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об?єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.

Так, вимога, яку ПК України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручене платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує з чітко зазначеними в статті 17 ПК України правами платника податків, а саме: право бути присутнім під час проведення перевірок; право подавати письмові звернення щодо проведення замість документальної невиїзної перевірки-документальну виїзну.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом при ухваленні постанов від 06.08.2019 у справі №520/8681/18, від 21.10.2020 у справі №200/14942/18.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проінформовано про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а саме: надіслано засобами поштового зв?язку 10.05.2024 письмове повідомлення від 03.05.2024 №881/26-15-24-02-03 та копія наказу ГУ ДПС у місті Києві від 02.05.2024 №2991- про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Проте, вказаний лист повернувся не врученим у зв?язку із закінченням терміну зберігання.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що невиїзну перевірку проведено з відома ОСОБА_1 .

Відповідачем за первісним позовом не доведено недотримання умов для початку проведення вказаної документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відтак, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у місті Києві був уповноважений на проведення невиїзної перевірки ОСОБА_1 .

Досліджуючи питання правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суд звертає увагу на таке.

Підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки ГУ ДПС у місті Києві про те, що перевіркою встановлено нарахування та виплату у 2021 році фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 доходу у вигляді інвестиційного прибутку від продажу частки статутного капіталу в загальній сумі 1 132 500, 00 грн.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов?язані вести облік доходів, витрат та інших показників на підставі первинних документів. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами.

Відповідно до пп. 164.2.9 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається інвестиційний прибуток від проведення операцій з корпоративними правами.

Порядок оподаткування інвестиційного прибутку визначено п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Згідно з пл. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно. За результатами звітного календарного року платник податку зобов?язаний подати річну податкову декларацію, в якій відображається загальний фінансовий результат (інвестиційний прибуток або інвестиційний збиток).

Підпунктом 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України встановлено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми документально підтверджених витрат на придбання такого активу.

Абзацом дев?ятим цього ж підпункту визначено, що придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

У постанові Верховного Суду від 21 листопада 2023 року у справі № 826/10377/16 зазначено, що інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з: обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив; зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку; повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Відтак, до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вкладом учасника товариства можуть бути гроші, цінні папери, інше майно.

Вклад у негрошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників (або рішенням засновників при створенні).

Досліджуючи матеріали справи та фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідно до рішення № 1/2021 єдиного засновника (учасника) товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРТ ВУД» від 23 березня 2021 року ОСОБА_1 вирішив: заснувати відповідно до чинного законодавства України товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРТ ВУД»; визначити, що статутний капітал товариства складає 1 132 500 гривень 00 копійок; сформувати Статутний капітал шляхом внесення особисто ОСОБА_1 , негрошового внеску у відповідності до звітів про оцінку майна складеного 22.03.2021 року, Суб?єктом оціночної діяльності - ПП «Бізнес капітал» (сертифікат оціночної діяльності № 498/20 від 10.06.2020 року Фондом державного майна України) Ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України від 01.11.2012 року серія АД №076237, що вноситься: Земельна ділянка, кадастровий номер :05:024:0083, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого 27, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500,00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок); Земельна ділянка, кадастровий номер :05:024:0082, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 27, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500,00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок); Земельна ділянка, кадастровий номер :05:024:0090, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 2227, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500,00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок), разом у розмірі 1 132 500 гривень 00 копійок, що становить 100% (сто відсотків) статутного капіталу товариства згідно чинним законодавством України.

На підставі рішення №1/2021 єдиного засновника (учасника) товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРТ ВУД» від 23 березня 2021 року було складено акт приймання-передачі від 24 березня 2021 року відповідно до якого:

Учасник ОСОБА_1 , передав, а ТОВ «ХАРТ ВУД» прийняло в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «ХАРТ ВУД» у відповідності до звітів про оцінку майна складених 22.03.2021 року, Суб?єктом оціночної діяльності - ПП «Бізнес капітал» (сертифікат оціночної діяльності №498/20 від 10.06.2020 року Фондом державного майна України) Ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України від 01.11.2012 року серія АД №076231, наступне нерухоме майно: Земельна ділянка, кадастровий номер :05:024:0083, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 27, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500,00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок); Земельна ділянка, кадастровий номер :05:024:0082, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 27, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500,00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок); Земельна ділянка кадастровий номер :05:024:0090, місце розташування: Україна, Київська область, Макарівський район, Колонщинська сільська рада, загальною площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 27, вартість якої, без ПДВ складає: 377 500, 00 (триста сімдесят сім тисяч п?ятсот гривень нуль копійок). Сторонами затверджено грошову оцінку негрошового внеску У часника, внесеного нерухомим майном, а саме земельними ділянками, у сумі 1 132 500 (один мільйон сто тридцять дві тисячі п?ятсот) гривень 00 копійок, що становить 100% статутного капіталу товариства.

Відповідно до Договору № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД» від 31 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , як продавець зобов?язується передати у власність Покупця (Юридична особа Фермерське господарство «АЛЬФА К» частку в статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД», що становить 100 % від належної Продавцю частки в статутному капіталі (номінальною вартістю визначеною в Статуті у сумі 1 132 500 гривень 00 копійок (надалі «Частка»), з усіма правами та обов?язками, що належать Продавцю, а Покупець зобов?язується прийняти та сплатити Продавцю за Частку грошову суму в розмірі 1 132 500 гривень 00 копійок., у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

В розділі 3 даного Договору визначено, шо Сторони домовились, що купівля-продаж Частки буде здійснена за суму 1 132 500 гривень 00 копійок.

У зв?язку із з укладенням договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД» було складено акт приймання-передачі частки від 31 березня 2021 року відповідно до якого: ОСОБА_1 передав, а ФГ «Альфа К» (КОД ) в особі Голови ОСОБА_2 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД» у розмірі 100%, яка в грошовому еквіваленті становить 1 132 500 гривень 00 копійок.

Суд зазначає, що відповідач за зустрічним позовом при проведенні перевірок та прийнятті оскаржуваних рішень визначив інвестиційний прибуток позивача за зустрічним позовом як повну суму доходу, отриманого від продажу корпоративних прав, без урахування будь-яких витрат на їх придбання.

Разом з тим, позивач надав до суду первинні документи, що підтверджують суми витрат, понесених ним на придбання кожної з часток, які були відчужені у перевіряємих періодах, а саме:

- рішення №1/2021 єдиного засновника (учасника) ТОВ «ХАРТ ВУД» від 23 березня 2021 року;

- акт №1 приймання-передачі та оцінки негрошового внеску учасника до статутного капіталу ТОВ «ХАРТ ВУД» від 24.03.2021;

- договір №1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД» від 31 березня 2021 року;

- акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ХАРТ ВУД» від 31 березня 2021 року;

- рішення власника №1/2020 від 31 березня 2021 року.

У постановах від 24 лютого 2020 року у справі №440/4443/18, від 27 квітня 2022 року у справі №420/13197/20 Верховний Суд виходив з того, що, суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Враховуючи вищевикладене, вартість витрат на придбання корпоративних прав у ТОВ «ХАРТ ВУД» дорівнювала доходу від їх продажу у 2021 році, що свідчить про відсутність інвестиційного прибутку.

Оскільки за результатами операцій з відчуження корпоративних прав у 2021 році ОСОБА_1 не отримав інвестиційного прибутку (загальний фінансовий результат був нульовим), висновки відповідача за зустрічним позовом про заниження позивачем за зустрічним позовом податкових зобов?язань з ПДФО та військового збору з цих операцій є безпідставними, а тому податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №3 від 29.07.2024 на суму 254 812,50 грн та податкове повідомлення-рішення (форма «Р») №3 від 29.07.2024 на суму 21234,38 гривень є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас, враховуючи, що у ОСОБА_1 відсутній інвестиційний прибуток за 2021 рік, обов?язок подання податкової декларації за вказаний період у ОСОБА_1 був відсутній.

Відповідно, був відсутній і обов?язок вести Книгу обліку доходів і витрат щодо цих доходів.

Отже, застосування штрафних санкцій за неподання декларації та неведення Книги обліку доходів і витрат є протиправним, наслідком чого є протиправність податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») №3 від 29.07.2024 на суму 1 020,00 грн та податкового повідомлення-рішення (форма «ПС») №3 від 29.07.2024 на суму 340,00 гривень, які підлягають скасуванню.

Відповідачем за зустрічним позовом не доведено тих обставин, на яких грунтуються його вимоги та заперечення, як того вимагає від сторін приписи частини 1 статті 77 КАС України.

Більше того, суд наголошує, що обов?язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з?ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов?язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.

Суб?єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зауважує, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 280/3703/23.

При цьому, позивачем за зустрічним позовом надано достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом, як суб?єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача за зустрічним позовом, а відтак, не довів правомірності оскаржуваних рішень, а тому заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Вказане, водночас, свідчить про безпідставність заявлених ГУ ДПС у м. Києві позовних вимог про стягнення податкового боргу, який грунтується виключно на податкових повідомленнях рішеннях, протиправність яких була встановлена вище.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об?єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені за зустрічним позовом позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб?єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

3 матеріалів справи вбачається, що позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду понесені судові витрати, пов?язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 6 181, 73 грн, що документально підтверджується відповідним платіжним документом.

Суд зазначає, що на час вирішення справи, позивачем за зустрічним позовом не заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу, не надано до суду відповідних доказів, у зв?язку з чим, вирішенню судом такі витрати за ст. 134 та ст. 139 КАС України, під час винесення рішення у даній справі, не підлягають.

Отже, оскільки зустрічна позовна заява підлягає задоволенню, сплачений судовий збір за подачу такого позову до суду у сумі 6 181, 73 грн підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у місті Києві.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення з податкового боргу - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві: форми «Р» №3 від 29.07.2024; форми «ПС» №3 від 29.07.2024; форми «ПС» №3 від 29.07.2024; форми «Р» №3 від 29.07.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені останнім судові витрати у розмірі 6 181, 73 грн (шість тисяч сто вісімдесят одна гривня сімдесят три копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.