Справа № 520/26998/25
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 р. Справа № 520/26998/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр), в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) виконання пункту 2 чинного Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1 для застрахованих осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорту, зазначаються: для осіб з паспортом у формі книжечки - НОМЕР_1 , де БК - константа, що вказує на реєстрацію за паспортними даними; NN - дві українські літери серії паспорта (верхній регістр); ХХХХХХ - шість цифр номера паспорта (з ведучими нулями) до ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) вести облік нарахування пільг за оплату житлово-комунальних послуг на підставі даних про пільговика, які містяться в Єдиному соціальному реєстрі осіб, які мають право на пільги, без використання реєстраційного номера облікової картки та номера телефону, враховуючи, що у позивача відсутній РНОКПП за релігійними переконаннями;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) діяти лише на підставі, в межах своїх повноважень та не порушення ст. 24 Конституції України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харків (сервісний центр) непорушення ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» до ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) непорушення ст. ст. 32, 35 Конституції України до ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне правління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) непорушення ст. 22 Конституції України до ОСОБА_1 ;

- визнати, що відсутність прямої норми у законодавстві України про реалізацію мого права на свободу світогляду та віросповідання, обмеження, звуження зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача у сфері обліку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, які здійснюватися в електронному вигляді, не є підставою для їх порушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2004 року по справі № 2 - 1493/9-2004 рік та ухвалою від 02 червня 2004 року Апеляційного суду Харківської області справа № 22-а-1699/2004 року позивач відмовився від прийняття РНОКПП. Правовою підставою для захисту прав була Конституція України та Закон України «Про державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів». З 01.07.2004 року позивач здійснює фінансові операції без використанням цифрової ідентифікації, а також не застосовує ідентифікаційного номера у всіх сферах життя. 06.05.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) із відповідною заявою. Позивач отримав відповідь пенсійного органу №15975-15381/П-03/8-2000/24 від 24.05.2024, з якою не погодився зазначивши, що проведений аналіз вказаної відповіді дає можливість зрозуміти, що виникає спір між ним та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр).

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу до його Електронного кабінету в системі "Електронний суд" та ним отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надіслано відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 06.06.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) із заявою, в якій для отримання пільг просив:

- змінити в автоматизованій системі персоніфікованого обліку пільговиків номер облікового запису пільговика за прізвищем, ім`ям та по батькові, серією та номером паспорта;

- створення Єдиної інформаційної системи соціальної сфери електронних реєстрів, особових справ, відомостях, обліку здійснювати не в електронної, а в альтернативної форми за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки та номеру телефону, виключно на паперових носіях.

- дозволити позивачу перехід з грошовій готівкової на грошову безготівкову форму виплат пільг безпосередньо управлінням, об`єднанням, виконавцям житлово-комунальних послуг.

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про мені здійснювати не в електронної, з в альтернативної форми, виключно на паперових носіях.

- змінити унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки та номеру телефону.

- обробку персональних даних, інших реєстрових даних та інформації в реєстрі здійснювати не в електронної, а в альтернативної форми за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта, виключно на паперових носіях.

- проводити нарахування пільг за оплату житлово-комунальних послуг, на підставі даних про пільговика, які містяться в Єдиному соціальному реєстрі осіб, які мають право на пільги не в електронної, а в альтернативної форми за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта, виключно на паперових носіях.

- змінити реєстраційний номер електронної персональної облікової картки за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта.

- вести облік не в електронної, а в альтернативної форми, шляхом запровадження реєстру за прізвищем, ім`ям та по-батькові, серією і номером паспорта, без використання реєстраційного номера облікової картки та номеру телефону виключно на паперових носіях, враховуючи, що у позивача відсутній РНОКПП.

- обмін інформації про мені здійснювати між управлінням, об`єднанням, організаціям не в електронної, а в альтернативної форми за прізвищем, ім`ям по-батькові, серією і номером паспорта, виключно на паперових носіях, враховуючи, що позивач має право на пільги.

- змінити реєстраційний номер, яке надається Єдиної інформаційної системи соціальної сфери за серією та номером паспорта, за прізвищем, ім`ям по-батькові без використання реєстраційного номера облікової картки та номеру телефону.

- виконання пункту 2 чинного Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1 для застрахованих осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорту, зазначаються: для осіб з паспортом у формі книжечки - БКМЛХХХХХХ, де БК - константа, що вказує на реєстрацію за паспортними даними; NN - дві українські літери серії паспорта (верхній регістр); ХХХХХХ - шість цифр номера паспорта (з ведучими нулями) (а.с. 27 - 29).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.05.2024 повідомлено на заяву позивача, що за результатами розгляду з`ясовано, що позивач на обліку в головному Управлінні як отримувач пільг не перебуває. У разі наявності документа (посвідчення), яке дає право на пільгу на житлово-комунальні послуги, для забезпечення наповнення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, та нарахування пільг на житлово-комунальні послуги, рекомендовано особисто або через законного представника звернутися із заявою та повним пакетом документів, а саме:

- документом, який підтверджує право на гарантії;

- паспортом громадянина України;

- особовими рахунками власника в організаціях постачальників послуг;

- у разі потреби, для пришвидшення розрахунку пільги, можна долучити квитанції із житлово-комунальних послуг;

- випискою з банку про відкриття поточного розрахункового рахунку до будь-якого територіального Пенсійного фонду України, який здійснює приймання та обслуговування громадян, у тому числі у разі надання їх поштою бо в електронній формі через веб-портал електронних послуг з використанням КЕП або портал Дія. Також можна скористатися мобільним додатком Пенсійного фонду України, інформаційними системами органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Документи також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади або військової адміністрації та посадовими особами центру надання адміністративних послуг (а.с. 30 - 31).

Позивач вважає, що між ним та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виник спір, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Однак, суд вважає за потрібне зазначити таке.

За змістом частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин першої та третьої статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп Суд зазначив, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Окрім того, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Водночас обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

За правилами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом пункту 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Водночас порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи-позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

Підставою звернення позивача до суду у цій справі стала незгода зі змістом листа Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.05.2024.

Суд зазначає, що 06.05.2024 позивач звертався до пенсійного органу із заявою, в якій просив здійснити ряд дій, пов`язаних з тим, що позивач відмовився від прийняття РНОКПП.

В наданій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області відповіді, оформленої листом від 24.05.2024, зазначено, що позивач на обліку в Головному управлінні як отримувач пільг не перебуває.

У відзиві на адміністративний позов також зазначено, що ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як пенсіонер або як особа, яка отримує пільги, не перебуває.

Оскільки позивач на обліку в Головному управлінні як пенсіонер або як отримувач пільг не перебуває, права позивача з боку пенсійного органу не є порушеними.

Зважаючи на відсутність порушення права чи законного інтересу позивача з боку пенсійного органу станом на час розгляду даної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Слобідський відділ обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.