Справа № 500/7393/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/7393/24 пров. № А/857/9830/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року (головуючий суддя: Чепенюк О.В., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 15.12.2024, звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 90 від 05.11.2024 про відмову в переході з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 09.01.1992 по 28.11.2024 в органах податкової служби до стажу державної служби;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV) на інший вид пенсії - пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ) та здійснити нарахування (перерахунок) такої пенсії з 28.11.2024, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 29.11.2024 № 734/5/19-00-10-31 та № 735/5/19-00-10-31, виданих Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що 29.11.2024 звернулася з заявою про переведення її з пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015. До заяви додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії. Однак відповідач оскаржуваним рішенням від 05.11.2024 відмовив у переведенні позивачки на пенсію державного службовця.

Позивачка вважає відмову органу Пенсійного фонду України протиправною та вказує на дотримання усіх умов, передбачених Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а саме: наявність необхідного віку, страхового стажу, стажу служби на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, понад 20 років, що у сукупності дає право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Вказує, що відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби роботу в органах державної податкової служби, бо проходження такої прирівнюється до проходження державної служби. Крім того, зазначає, що є підстави для здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсії відповідно до Закону № 889-VIII з урахуванням довідок про складові заробітної плати, виданих 29.11.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 90 від 05.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 29.11.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 09.01.1992 по 30.04.2016 в органах державної податкової служби.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскільки законодавець не вніс відповідні зміни саме до статті 25 Закону № 3723 (яка визначає вичерпний перелік осіб, які мають право на призначення пенсії згідно ст. 37 Закону № 3723), застосування до осіб, які працювали в податковій службі, права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII є помилковим.

Позивачкою не надано відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Позивачка 29.11.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з письмовою заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 19 зворот). До заяви позивачка, серед іншого, додала довідки, видані 29.11.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, № 734/5/19-00-10-31 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за листопад 2024 року та № 735/5/19-00-10-31 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби за жовтень 2024 року, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 17, 18-19, 48).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за цією заявою визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого від 05.11.2024 № 90 відмовлено в переході з пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Саме така дата « 05.11.2024» вказані у рішенні ГУ ПФУ в Донецькій області № 90, проте така не може відповідати дійсності, бо позивач лише 29.11.2024 звернулася з заявою про перехід на інший вид пенсії. Суд допускає, що відповідач допустився описки в написані місяця прийняття оскаржуваного рішення, що не впливає на вирішення справи по суті.

У рішенні зазначені умови для призначення пенсії, передбачені пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII. Далі вказано, що періоди роботи посадових осіб в митних органах, органах державної фіскальної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні та спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців.

Згідно поданих документів заявниця працювала з 09.01.1992 по 04.11.1998 в Державній податковій інспекції у Тернопільському районі, з 05.02.1998 по 01.08.2004 в Тернопільській міжрайонній державній податковій інспекції, з 02.08.2004 по 28.11.2024 в Тернопільській об`єднаній державній податковій інспекції.

Вищезазначені періоди не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як в цей період заявниця працювала інспектором податкової служби, начальником відділу, головним державним податковим інспектором, головним бухгалтером.

З огляду на викладене, ГУ ПФУ в Донецькій області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 16 зворот).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулася до суду з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача в податкових органах з 09.01.1992 по 30.04.2016 (включно) зараховується до стажу державної служби. У відповідача не було підстав для незарахування до стажу державної служби позивачки періодів роботи з 09.01.1992 по 30.04.2016 (включно), що становить понад 20 років. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону Закону № 3723-XII є протиправним, оскільки крім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01.05.2016), виконуються й інші умови для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, позивачем не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі також - Закон № 889-VIII), 01.05.2016 набув чинності та згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі також - Закону № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України Про державну службу № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII вік і страховий стаж.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби), набуті до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, встановлених законодавством, що діяло на відповідний час, зокрема відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

З наведеного положення випливає, що робота на посадах державної служби, здійснена до 01.05.2016, зараховується до стажу державної служби, який, разом із страхового стажем та віком особи, впливає на наявність права на пенсію, призначену відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Предметом розгляду цієї справи є визначення наявності підстав для зарахування роботи позивача в органах державної податкової служби до стажу на посадах державної служби, встановлення наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII та правомірності дій відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію за віком.

На підтвердження трудової діяльності позивачки на державній службі, зокрема в органах державної податкової служби, а також присвоєння персональних та спеціальних звань, рангу державного службовця, в її трудовій книжці містяться відповідні записи за спірні періоди.

Встановлено, що позивачка працювала на різних посадах в органах державної податкової служби з 09.01.1992 по 01.05.2016, обіймала посади державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора, головного державного податкового інспектора, заступника начальника та головного спеціаліста відділів обліку, звітності та моніторингу надходжень, а також у фінансовому та інформаційно-аналітичному забезпеченні. За цей період їй присвоєно персональні та спеціальні звання інспектора податкової служби різних рангів, державні ранги державного службовця та відповідну присягу державного службовця.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що позивачка протягом більш ніж 20 років (з 09.01.1992 по 01.05.2016) безперервно працювала на посадах державної служби в органах державної податкової служби, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, та на дату 01.05.2016 займала посаду у цій службі.

Відповідно до статті 25 Закону України № 3723-XII, класифікація посад державних службовців здійснюється за критеріями: організаційно-правовий рівень органу, який приймає особу на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).

Частиною другою цієї статті встановлено сім категорій посад державних службовців. Частиною третьою передбачено, що віднесення існуючих та нових посад державних службовців, не перелічених у статті, здійснюється Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Згідно з частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, яким присвоєні спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на момент досягнення віку, передбаченого для призначення пенсії.

Порядок обчислення стажу державної служби регламентувався постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (Порядок № 283), який діяв до набрання чинності Законом № 889-VIII. Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів у державних органах, зокрема у державній податковій службі. Пунктом 4 визначено, що документом для підтвердження стажу є трудова книжка та інші документи, передбачені законодавством, а пунктом 5 що обчислений стаж застосовується для призначення пенсії, надбавок за вислугу років та додаткових відпусток. Порядок № 283 втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку із затвердженням нового Порядку № 229.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні у період роботи позивачки, був Закон України № 509-XII від 04.12.1990, який встановлював функції та правові засади діяльності податкових органів, порядок фінансування та правовий статус посадових осіб. Частинами п`ятою та четвертою статті 15 цього Закону передбачено, що права та обов`язки посадових осіб визначаються Конституцією України, Законом № 509-XII та Законом України «Про державну службу», а також встановлено обмеження щодо сумісництва та підприємницької діяльності. Частинами сьомою та восьмою статті 15 Закону № 509-XII передбачено атестацію посадових осіб та присвоєння спеціальних звань.

Законом України № 5083-VI від 05.07.2012 у Податковий кодекс України було введено статтю 344, відповідно до якої пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється за нормами Закону України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб, включно з присвоєнням спеціальних звань, зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії.

Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 у справі № 21-340а13 зазначив, що посадові особи державної податкової служби зі спеціальним статусом та присвоєними спеціальними званнями є державними службовцями, а період проходження служби у податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. Такий висновок підтверджено у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а та від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.

Враховуючи наведене правове регулювання та судову практику Верховного Суду, суд апеляційної інстанції встановив, що період роботи позивачки в органах державної податкової служби з 09.01.1992 по 30.04.2016 включно (понад 20 років) підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Відповідач не мав підстав для відмови у зарахуванні зазначених періодів до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії за віком.

Отже суд апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у справі обставин, дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.11.2024 (05.12.2024) про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII є протиправним.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивачка на дату 01.05.2016 мала спеціальний стаж державної служби понад 20 років, досягла віку 60 років та має страховий стаж понад 42 роки, що відповідає умовам для реалізації права на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви та на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших наявних документів пенсійної справи. У спірному випадку право позивачки на переведення пенсії виникло з моменту звернення із заявою до пенсійного органу 29.11.2024.

Отже, оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області є безпідставним, оскільки позивачці відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, незважаючи на наявність усіх законних підстав для призначення пенсії державного службовця, передбачених пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII та статтею 37 Закону № 3723-XII.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що задля ефективного відновлення порушеного права позивачки необхідно визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області № 90 від 05.11.2024 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з 29.11.2024 (з часу звернення із заявою) на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 09.01.1992 по 30.04.2016 (включно) в органах державної податкової служби.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі № 500/7393/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
З. М. Матковська