Справа № 320/60939/25
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

19 грудня 2025 року Київ № 320/60939/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" про забезпечення позову, що подана одночасно з пред`явленням позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій і скасування постанов державного виконавця,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зупинити дію наказу Антимонопольного комітету України від 26.11.2025 № 144-Ю/25 до вирішення спору по суті.

- скасувати арешт у виконавчому провадженні № 79729061, накладений постановою про арешт коштів боржника від 03.12.2025 до вирішення спору по суті.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що розпорядженням державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 06.06.2024 № 08/157-р розпочато розгляд справи № 126-26.13/102-24 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "БАДМ" і Спільним українсько-естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та частиною третьою статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій (далі Справа). 31.07.2025 Антимонопольний комітет України, розглянувши матеріали справи про порушення сторонами законодавства про захист економічної конкуренції, прийняв рішення № 370-р у справі, яким, зокрема, наклав на заявника штраф у розмірі 2 374 168 475 гривень за порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення.

Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним і скасування рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р, в частині, що стосується заявника. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12276/25.

23.10.2025 Антимонопольним комітетом України прийнято рішення № 697-р, яким визнано рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р таким, дія якого не зупиняється у зв`язку з порушенням господарським судом провадження у справі про визнання його недійсним, переглядом відповідного рішення (постанови) господарського суду.

02.12.2025 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 910/14711/25 задоволено частково заяву про забезпечення позову, зупинено виконання рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється" в частині, що стосується заявника.

26.11.2025 Антимонопольним комітетом України видано наказ № 144-ю/25 про примусове виконання рішення, яким на виконання рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р. наказано накласти на заявника штраф у розмірі 2 374 168 475 гривень.

02.12.2025 Антимонопольний комітет України звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2025 № 300-29.1/02-2243, якою пред`явив для виконання наказ № 144-Ю/25 про примусове виконання рішення від 26.11.2025, достовірно знаючи про наявність ухвали Господарського суду м. Києва у справі № 910/14711/25 про забезпечення позову, що виконується негайно. 03.12.2025 Відділ примусового виконання рішень (ВДВС) Департаменту Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження на підставі наказу Антимонопольного комітету України від 26.11.2025 № 144-Ю/25 (виконавчий документ) № 79729061 та винесено постанови про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" із урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на суму 2 611 585 444,13 грн, про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ", про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Відтак незважаючи на вжиті позивачем заходи та ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2025, якою зупинено виконання рішення Антимонопольного комітету України № 697-р, Антимонопольний комітет України проігнорував зазначену ухвалу та, всупереч наявній інформації про розгляд справи, ініціював примусове виконання рішення № 370-р шляхом видання наказу від 26.11.2025 № 144-Ю/25 і звернення до органів державної виконавчої служби. Внаслідок цього 03.12.2025 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти і майно Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ", що, на думку товариства, є протиправним і створює критичні ризики для діяльності товариства та забезпечення безперебійного постачання лікарських засобів у воєнний час. Тому позивач змушений звернутися до адміністративного суду з заявою про забезпечення позову для запобігання непоправним наслідкам.

Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" є ключовим елементом національної системи постачання ліків у воєнний час. Блокування діяльності поставило під загрозу безперебійне забезпечення лікарськими засобами ЗСУ, військових шпиталів, онкоцентрів, реанімацій та цивільного населення. Блокування рахунків унеможливило оплату комунальних послуг (електрика, тепло, газ, паливо для генераторів), що спричинить порушення температурного режиму зберігання, та як наслідок, втрата якості та знищення ліків на складах; виплату зарплат працівникам; закупівлю палива для транспорту, та як наслідок, зрив доставки ліків до аптек та лікарень; розрахунки з постачальниками це припинення імпорту та оплати вже поставлених препаратів. Наслідок повна зупинка діяльності Позивача. Навіть у разі майбутнього скасування Рішення № 697-р відновлення роботи в попередньому обсязі буде неможливим через розірвані ланцюги постачання, втрату довіри партнерів та деградацію інфраструктури. Діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" є критично важливою для функціонування системи охорони здоров`я України в умовах воєнного стану. З першого дня повномасштабної агресії російської федерації заявник імпортує, відвантажує та доставляє життєво необхідні препарати антибактеріальні, онкологічні, інсулін, засоби інтенсивної терапії, анестетики до Збройних Сил України, військових частин, волонтерських організацій та міжнародних гуманітарних місій. Заявника офіційно визнано критичною інфраструктурою за критеріями МОЗ та КМУ.

Також у заяві про забезпечення позову зазначено, що позивач уважає, що об`єкт заяви про забезпечення позову та зміст позовної заяви мають принципово відмінну правову природу та не збігаються, виходячи з такого. Позовна вимога спрямована на остаточне визнання недійсним Рішення АМКУ № 697-р, тобто на розгляд справи по суті та встановлення правомірності або протиправності дій відповідача. Натомість заява про забезпечення позову має виключно тимчасовий характер і покликана зберегти існуючий фактичний і правовий стан сторін до моменту ухвалення судового рішення по суті. Призупинення чинності Рішення № 697-р та виконання Рішення № 370-р носить виключно процесуальний характер, а не матеріально-правовий, і спрямований лише на недопущення непоправних наслідків.

А також, з урахуванням частини п`ятої статті 60 Закону, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України, за наявності достатніх підстав.

Незважаючи на вжиті позивачем заходи та ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.12.2025, якою зупинено виконання рішення Антимонопольного комітету України № 697-р, останній проігнорував зазначену ухвалу та, всупереч наявній інформації про розгляд справи, ініціював примусове виконання рішення № 370-р шляхом видання наказу від 26.11.2025 № 144-Ю/25 і звернення до органів державної виконавчої служби, внаслідок цього 03.12.2025 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на кошти і майно заявника, що є протиправним і створює критичні ризики для діяльності підприємства та забезпечення безперебійного постачання лікарських засобів у воєнний час. Тому товариство змушене звернутися до адміністративного суду з заявою про забезпечення позову для запобігання непоправним наслідкам.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої і другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Пунктом 2 частини першої статті 153 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини першої статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі та повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, установити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Аналіз змісту зазначених норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом із підстав і в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В силу вимог пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають із такого рішення.

Відповідно до частини шостої статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме з зазначенням: 1) висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має із урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 440/9568/22 зазначив, що під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За усталеною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 20.02.2025 у справі № 280/9044/24, від 04.02.2025 у справі № 280/8758/24, від 15.01.2025 у справі № 520/20854/24, від 04.12.2024 у справі № 500/3027/24, від 16.04.2024 у справі № 120/15171/23, від 27.04.2023 у справі № 140/8127/22 для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів і з огляду на обставини справи та поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин визначає Закон України "Про захист економічної конкуренції" від 11 січня 2001 р. № 2210-III.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються: 1) встановлення цін чи інших умов придбання або реалізації товарів; 2) обмеження виробництва, ринків товарів, техніко-технологічного розвитку, інвестицій або встановлення контролю над ними; 3) розподілу ринків чи джерел постачання за територіальним принципом, асортиментом товарів, обсягом їх реалізації чи придбання, за колом продавців, покупців або споживачів чи за іншими ознаками; 4) спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів; 5) усунення з ринку або обмеження доступу на ринок (вихід з ринку) інших суб`єктів господарювання, покупців, продавців; 6) застосування різних умов до рівнозначних угод з іншими суб`єктами господарювання, що ставить останніх у невигідне становище в конкуренції; 7) укладення угод за умови прийняття іншими суб`єктами господарювання додаткових зобов`язань, які за своїм змістом або згідно з торговими та іншими чесними звичаями в підприємницькій діяльності не стосуються предмета цих угод; 8) суттєвого обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин.

Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Антиконкурентні узгоджені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин першої і третьої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд звертає увагу, що та обставина, що в господарській справі № 910/14711/25 заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" про забезпечення позову була частково задоволено та вжито заходів забезпечення позову (до набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили у справі № 910/14711/25 вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Антимонопольного комітету України від 23.10.2025 № 697-р "Про визнання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р таким, дія якого не зупиняється" в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ"), не означає наявність безумовних підстав для застосування таких заходів у будь-якій іншій справі, в тому числі з подібним предметом спору. Це обґрунтовується тим, що результат вирішення справи та/або порушеного питання завжди залежить від фактичних обставин у кожній конкретній справі, доказів, наявних на підтвердження доводів та/або заперечень, та їх сукупної правової оцінки.

Суд установив, що на виконання рішення Антимонопольного комітету України від 31 липня 2025 року № 370-р, Комітетом видано наказ від 26.11.2025 № 144-Ю/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" штрафу у розмірі 2 374 168 475 грн у дохід загального фонду Державного бюджету України.

Листом від 26.11.2025 № 300-29.1/02-2243 Антимонопольний комітет України звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження.

03.12.2025 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 79729061 на підставі виконавчого документа наказу Антимонопольного комітету України від 26.11.2025 № 144-Ю/25.

Суд зазначає, що в адміністративній справі № 320/60939/25 позивач просить суд визнати протиправними дії державного виконавця Савки Л. О. щодо відкриття виконавчого провадження № 79729061 та накладення арешту на майно та кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ"; та просить скасувати постанови державного виконавця від 03.12.2025 про відкриття виконавчого провадження № 79729061 з ідентифікатором для доступу Г46АА3ГБВЕ67, про арешт коштів і майна Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ", про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що наказ Антимонопольного комітету України від 26.11.2025 № 144-Ю/25 про примусове виконання рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р., який є виконавчим документом для відкриття виконавчого провадження № 79729061, дію якого позивач просить у заяві про забезпечення позову зупинити, в адміністративній справі № 320/60939/25 не оскаржується.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги заявника, зазначені в заяві про забезпечення позову, суперечать вимогам КАС України, позаяк згідно з пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Ураховуючи імперативність норми чинного законодавства, суд уважає, що обрані заходи забезпечення позову не можуть бути застосовані в силу прямої заборони, передбаченої пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України.

Суд зазначає, що питання ціноутворення лікарських засобів становить питання інтересів національної безпеки, позаяк Указом Президента України від 05 лютого 2025 р. № 69/2025 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 лютого 2025 р. "Про подальшу реалізацію програм підтримки українців на основі гарантування економічної стійкості держави та посилення заходів очищення фінансової системи України" та Указом Президента України від 12 лютого 2025 р. № 82/2025 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 р. "Про додаткові заходи щодо забезпечення доступності лікарських засобів для українців".

Також суд звертає увагу, що в силу частини першої статті 151 КАС України скасування арешту у виконавчому провадженні, накладеного постановою про арешт коштів боржника від 03.12.2025 до вирішення спору по суті, не може бути вирішено судом інакше, як у межах розгляду адміністративної справи № 320/60939/25 по суті.

З системного аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог і бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Європейський суд з прав людини у справі "Беєлер проти Італії" зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заявлений захід забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень не є предметом оскарження в цій адміністративній справі, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

В іншій частині вжиття заходів забезпечення позову позивач не зазначив достатніх підстав, що б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано належних доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат, отже, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини восьмої статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" про забезпечення позову, що подана одночасно з пред`явленням позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій і скасування постанов державного виконавця.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів із дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Басай О.В.