Справа № 640/15988/22
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року справа №640/15988/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: У жовтні 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби безпеки України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з грудня 2013 року до лютого 2018 року в розмірі 8927,56 грн;

- зобов`язати Службу безпеки України провести виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з грудня 2015 року до лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням проведеної виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що базовим місяцем для розрахунку індексації має бути січень 2008 року, відповідно до чинного законодавства, зокрема Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 №1078, та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Відповідач, на думку позивача, незаконно визначив грудень 2015 року як базовий місяць, що призвело до порушення прав і соціальних гарантій позивача як військовослужбовця.

Позивач вимагає проведення нового розрахунку індексації грошового забезпечення з врахуванням січня 2008 року як базового місяця і зобов`язання Служби безпеки України виплатити йому належну суму за період з грудня 2015 року до лютого 2018 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями Конституції України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" та численними правовими позиціями, викладеними в рішеннях Верховного Суду. Позивач також зазначає, що в наданому розрахунку відповідачем допущено порушення встановлених законодавством правил обчислення індексації, що підтверджується доданими до позову документами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2022 (суддя Шевченко Н.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/15988/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву та всі докази, які наявні у відповідача протягом 15 днів з дати отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

24.10.2022 канцелярією Окружного адміністративного суду міста Києва зареєстровано клопотання представника відповідача про надання додаткового строку для надання відзиву від 20.10.2022, відповідно до якого відповідач просить продовжити строк для подання до суду відповідних пояснень і доказів у зв`язку з тим, що існує необхідність у надсиланні інформаційних запитів до функціональних підрозділів Служби безпеки України.

09.12.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання представника позивача, в якому позивач просить вирішити адміністративну справу №640/15988/22 за наявними матеріалами.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

09.10.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 30.12.2023 №03-19/8007/22 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи №640/15988/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 прийнято адміністративну справу №640/15988/22 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву; роз`яснено відповідачу, що відповідно до частин 3, 4 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до відзиву мають бути додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, а в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

21.11.2023 канцелярію суду зареєстровано клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття адміністративної справи №640/15988/22 до провадження Київського окружного адміністративного суду та продовження розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами був проінформований належним чином.

Копія ухвали Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 доставлена до електронного кабінету відповідача 14.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Частиною 4 статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами та доказами.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 03.11.1993 до 13.08.2020 проходив військову службу в Службі безпеки України, що підтверджується наявними у справі матеріалами, зокрема трудовою книжкою та військовим квитком.

27.07.2021 представником позивача адвокатом Мельник А.Р. направлено до відповідача адвокатський запит, в якому представник позивача просив повідомити:

- чи виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення з 01.01.2016 до дня звільнення з військової служби;

- які базові місяці застосовувались при виплаті індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 до дня звільнення з військової служби;

- надати розрахунок виплати грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення з 01.01.2016.

Відповідачем листом від 11.08.2021 №21/3/1-М-73/5 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що в межах наявного фінансового ресурсу виплатити індексацію військовослужбовцям з січня 2013 року по лютий 2018 року в Служби безпеки України не було можливості. Відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

Крім того, згідно з довідкою Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 11.08.2021 №21/2/2-994 під час проходження військової служби за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Служби безпеки України, у якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) СБУ щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з січня 2013 року до лютого 2018 року;

- зобов`язати СБУ провести виплату індексації грошового забезпечення позивачу з січня 2013 року до лютого 2018 року, з застосуванням (з 01 січня 2016 року) січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) з урахуванням проведеної виплати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/26672/21 за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 у справі №640/26672/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не виплати ОСОБА_1 всієї належної до призначення та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження служби з грудня 2013 року по лютий 2018 року; зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 всю належну до призначення та виплати індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з січня 2013 року по лютий 2018 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Як встановив суд у рішенні від 08.07.2022 у справі №640/26672/21, індексація грошового забезпечення за спірний період, позивачу не нарахована та не виплачена, відомості щодо того, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації в матеріалах справи відсутні. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача не порушені. Повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку №1078 та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» покладаються саме на відповідача, а тому відсутні підстави для встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 не було оскаржено в апеляційному порядку.

Позивач у позові вказує, що відповідач згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2022 у справі №640/26672/21 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2013 по 28.02.2018 в розмірі 8927,56 грн, але припустився помилки у проведенні розрахунків. Позивач вважає, що відповідач порушив порядок обчислення індексації, встановлений законодавством, і наполягає на проведенні нового розрахунку з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі мають на меті усунути порушення, які на думку позивача виникли внаслідок неправильного застосування відповідачем базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2013 по 28.02.2018, а саме січня 2008 року, а не грудня 2015 року, як це зробив відповідач.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків. Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Суд також враховує, що реалізація дискреційних повноважень суб`єктом владних повноважень має здійснюватися виключно в межах, визначених законом, із дотриманням принципу верховенства права, правової визначеності та заборони свавілля. Надання суб`єкту вибору серед кількох правомірних рішень не означає право діяти на власний розсуд поза межами та цілями, передбаченими законодавством. Такий підхід відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема щодо обмеженості дискреції та необхідності законодавчої визначеності для уникнення довільного втручання в права особи.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частинами 1 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі Закон №1282-XII):

- індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;

- індекс споживчих цін показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;

- поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення) (частина перша статті 2 Закону №1282-XII).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина шоста статті 2 Закону №1282-XII).

Згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII в редакції до 01.01.2016: індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, а з 01.01.1016 103 відсотка.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина 2 статті 5 Закону №282-XII).

Індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи (стаття 10 Закону №1282-XII).

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Спори, що виникають з питань індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку (стаття 16 Закону №1282-XII).

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (застосовується з 01.12.2015, далі Постанова №1013) установлено, що в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 №1298, з встановленням з 01.12.2015 у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Згідно з пунктом 3 Постанови №1013:

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Керівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери та органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів забезпечити внесення змін до штатного розпису установ, закладів та організацій, відповідних органів з урахуванням нових розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) (пункт 4 Постанови №1013).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі Порядок №1078).

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (абзац другий пункту 1-1 Порядку №1078, в редакції чинній з 01.01.2016).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078;

- індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення;

- оплата праці, у тому числі грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

- частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає;

- сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків;

- у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку №1078:

- у редакції з 01.12.2015: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

- у редакції Постанови від 28.02.2018 №141: у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий пункту 5 Порядку №1078).

Відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку №1078:

- у редакції з 01.12.2015: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу;

- у редакції Постанови від 28.02.2018 №141: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий пункту 5 Порядку №1078 у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку №1078).

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абзац шостий пункту 5 Порядку №1078).

Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (пункт 10-2 Порядку №1078 у редакції з 01.12.2015).

Внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013: з 01.12.2015 діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу (службу); Порядок №1078 не містить поняття "базовий місяць" і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну "базовий місяць" використовується поняття "місяць підвищення доходу", яке має інший зміст. Місяць підвищення доходу це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищуються тарифна ставка (оклад).

Отже, з 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

Разом з тим, положення Постанови №1013, які встановлюють новий порядок визначення "місяця підвищення доходу" замість "базового місяця", не змінюють моменту, з якого для військовослужбовців починається обчислення індексу споживчих цін для цілей індексації. Зміст Постанови №1013 свідчить про її спрямованість на регулювання умов оплати праці працівників бюджетної сфери, зокрема шляхом перерозподілу коштів на оплату праці в межах кошторисних призначень. Водночас Постанова №1013 не містить прямої норми про зміну посадових окладів військовослужбовців, а лише надає загальні рекомендації керівникам органів виконавчої влади щодо перегляду системи оплати праці.

Суд звертає увагу, що посадові оклади військовослужбовців, які є складовою частиною грошового забезпечення, залишалися незмінними в період з 2008 по 2018 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294, яка була чинною в зазначений період. Відсутність підвищення саме тарифної ставки (окладу) свідчить про те, що грудень 2015 року не може вважатися "місяцем підвищення доходу", оскільки підвищення грошового доходу відбулося не за рахунок тарифної складової, а шляхом збільшення інших елементів грошового забезпечення (надбавок, доплат, премій тощо).

Таким чином, застосування положень Постанови №1013 до позивача як до військовослужбовця є юридично необґрунтованим, оскільки вона не встановлює для нього підвищення посадового окладу з грудня 2015 року. Тому суд вважає правомірним визначення січня 2008 року як останнього місяця підвищення посадових окладів, від якого має обчислюватися індекс споживчих цін для цілей індексації грошового забезпечення позивача в спірний період.

Заміна терміну "базовий місяць" на "місяць підвищення доходу" не змінила суті порядку індексації, який зберіг принцип нарахування з наступного місяця після підвищення.

Відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він обіймав.

З аналізу Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, вбачається, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу належало переглянути "базовий місяць", визначений за старими правилами, змінивши його на "місяць підвищення доходу", тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

При цьому, посадові оклади військовослужбовців встановлюються постановами Кабінету Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка була чинною з 01.01.2008 до 01.03.2018.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018.

Застосування наведених норм права відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 року у справі №420/3593/20, від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.

Водночас відповідно до довідки Фінансово-економічного управління Служби безпеки України від 15.08.2022 №21/2/2-М-28-5 (а.с.20-22) позивачу нараховано та виплачено за період з 01.12.2013 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення у сумі 8927,56 грн., при цьому базовими місяцями для проведення індексації грошового забезпечення позивача відповідачем визначено різні місяці, зокрема 01.01.2014, 01.11.2014, 01.12,2014, а з грудня 2015 року 01.12.2015.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку, що дії відповідача є неправомірними, оскільки визначення грудня 2015 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема нормам пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, які прямо передбачають, що базовим місяцем вважається місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів). У випадку позивача таким місяцем є січень 2008 року, адже підвищення посадових окладів для військовослужбовців після цього місяця не відбувалось.

Відсутність підвищення тарифних ставок у грудні 2015 року свідчить, що будь-яке інше визначення базового місяця, окрім січня 2008 року, є безпідставним і не має належного правового обґрунтування. Відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували правомірність прийняття ним такого рішення.

Згідно з частиною дев`ятою статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Аналізуючи дії відповідача у взаємозв`язку з матеріалами справи та правовими нормами, суд встановив, що неправомірні рішення щодо визначення базового місяця та неврахування норм Порядку №1078 призвели до порушення права позивача на належну індексацію грошового забезпечення, гарантовану Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

За таких обставин, відсутність механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки та відсутність у розрахунку фонду грошового забезпечення відповідача коштів для виплати індексації не позбавляють відповідача обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку, а не проведення та невиплата цієї гарантії є втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд також наголошує, що відповідно до статті 8 Конституції України принцип верховенства права є основоположним у правовій системі України. Всі органи державної влади зобов`язані діяти виключно в межах і у спосіб, встановлений Конституцією та законами України. Відповідач, діючи всупереч нормам матеріального права, порушив права позивача на належну індексацію грошового забезпечення.

Крім того, стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Відповідач, визначивши базовим місяцем грудень 2015 року без належного правового обґрунтування, діяв поза межами закону, що є порушенням принципу правової визначеності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність визначення Службою безпеки України грудня 2015 року як базового місяця для обчислення індексу споживчих цін, на підставі якого здійснено розрахунок та виплату індексації грошового забезпечення позивача.

Надані позивачем докази свідчать про відсутність належних виплат або фінансування відповідача, але не містять правового обґрунтування обрання саме грудня 2015 року як базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення за спірний період з 01.12.2013 по 28.02.2018.

Вимоги ухвали суду від 14.11.2023 у частині витребування доказів відповідачем не виконано, жодних доказів правомірності дій суду не надано.

Як свідчить аналіз вищевказаних норм чинного законодавства, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення.

У спірному випадку саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 8927,56 грн із застосуванням базових місяців, відмінних від січня 2008 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця для обчислення індексації - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом також береться до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні, у зв`язку з чим розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 8927,56 грн із застосуванням базових місяців, відмінних від січня 2008 року.

3. Зобов`язати Службу безпеки України провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням проведених виплат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.