Справа № 380/2849/25
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 рокусправа № 380/2849/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Яськів В.Ю.,

представників позивача за первісним позовом Думич І.А., Уніят І.І.,

представників відповідача за первісним позовом Тимофіюка О.А., Посікіри Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «СЕНС БАНК» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у сумі 237 696,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб та по військовому збору. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, позивач просить стягнути таку у судовому порядку.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, слід зазначити наступне.

На виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд сформував запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи: ОСОБА_1 .

Згідно з відповіддю №1118745 від 14.02.2025 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 14.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечила. Вказує, що задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» стало підставою для прощення (анулювання) заборгованості позивача за кредитним договором, у тому числі основної суми кредитної заборгованості. Таким чином, набуттям іпотекодержателем АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк», права власності на предмет іпотеки на підставі кредитного договору, вирішено питання щодо виконання боржником (позивачем) свого зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням укладеного на його забезпечення іпотечного договору в порядку Закону України «Про іпотеку», а тому прощення боргу за самостійним рішенням кредитора до спливу строку позовної давності за таких обставин фактично не відбулося, а мало місце задоволення вимог банку через набуття права власності на предмет іпотеки. Таким чином, вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє додаткове благо, передбачене п.п.164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу оскільки такий борг було списано у зв`язку з реалізацією АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк», свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність предмета іпотеки, а тому є безпідставним посилання контролюючого органу на те, що кошти у розмірі 973 796,91 грн є оподатковуваним доходом ОСОБА_1 , передбаченим пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

05.03.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №10106/13-01-24-08 форми «Р»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №10108/13-01-24-08 форми «ПС»; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №10105/13-01-24-08 форми «Р».

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що прощення боргу за самостійним рішенням кредитора до спливу строку позовної давності за таких обставин фактично не відбулося, а мало місце задоволення вимог банку через набуття права власності на предмет іпотеки. Наголошує на тому, що у позивача відсутнє додаткове благо, передбачене пп.164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу, оскільки такий борг було списано у зв`язку з реалізацією АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк», свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність предмета іпотеки, а тому є безпідставним посилання контролюючого органу на те, що кошти у розмірі 973 796,91 грн є оподатковуваним доходом позивача, передбаченим пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Позивач за зустрічним позовом зауважує, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів. Однак, контролюючий орган під час перевірки не встановлював правового статусу заборгованості, щодо стягнення якої з ОСОБА_1 він відмовився.

ОСОБА_1 жодних повідомлень про прощення (анулювання) боргу в порядку, передбаченому пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, від АТ «Укрсоцбанк» не отримувала, та додаткових угод про прощення (анулювання) боргу з банком не укладала. Станом на 2019 та 2023 роки квартира за адресою АДРЕСА_1 не належала на праві власності ОСОБА_1 , оскільки на це майно було звернуто стягнення ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Львівського МНО Гулієва Анатолія Агаджановича (ст.3 деталізованої інформаційної довідки 415936351 від 25.02.2025). Таким чином, у позивачки за зустрічним позовом не було доступу до своєї квартири та поштової скриньки, куди податковим органом направлялася вся поштова кореспонденція. Таким чином, наказ на проведення перевірки та повідомлення могли бути направлені на адресу, де позивачка не проживала, та повернулися до податкового органу за закінченням терміну зберігання, що суперечить вимогам ст. 42 ПК України.

Ухвалою судді від 10.03.2025 зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень у справі №380/2849/25 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом у справі №380/2849/25 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу; заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом та поновлено цей строк; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач за зустрічним позовом подав відзив на зустрічний позов, у якому зазначив, що відповідно до відомостей зазначених у листі АТ «АЛЬФА БАНК» від 08.12.2020 №102424-20.3-252572, кредитором виконано вимоги передбачені абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, а саме належним чином повідомлено ОСОБА_1 про прощення (анулювання) основної кредитної заборгованості за самостійним рішенням банку, не пов`язаним із процедурою банкрутств, до закінчення строку позовної давності. Додатково, в порядку ст. 164 ПК України АТ «АЛЬФА БАНК» у I кварталі 2019 року відобразив в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) фізичну особу платника податку ОСОБА_1 за ознакою доходу « 126» додаткове благо, щодо нарахованого та виплаченого доходу на загальну суму 973 769,91грн. Звертає увагу суду, що АТ «АЛЬФА БАНК» виконало усі вимог передбачені ст. 164 ПК України.

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що платником податків ОСОБА_1 порушено абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 п.179.1 ст.179 ПК України, зокрема позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи та не сплачено податок на доходи фізичних осіб у вигляді прощеного (анульованого).

Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДПС у Львівській області правомірно прийняло податкові повідомлення-рішення від 12.03.2024 №10106/13-01-24-08, №10108/13-01-24-08, №10105/13-01-24-08.

Ухвалою суду від 05.06.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом АТ «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, будинок 100, м. Київ, 03150; ).

Ухвалою суду від 26.06.2025 клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів задоволено; витребувано у АТ «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, будинок 100, м. Київ, 03150; ): - інформацію та документи, що стосуються стану заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 №600/07-168; - розрахунок погашеної суми заборгованості станом на дату прощення боргу; - копію рішення про анулювання боргу ОСОБА_1 за договором кредиту від 07.08.2007 №600/07-168 із доказами повідомлення (ознайомлення) про прийняте рішення боржника ОСОБА_1 .

Третьою особою надано суду витребувані документи.

Представники позивача за первісним позовом, присутні у судовому засіданні, первісний позов підтримали, просили такий задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечили.

Представники відповідача за первісним позовом, що прибули у судове засідання, проти задоволення первісного позову заперечили, просили задовольнити зустрічний позов.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з довідкою про податкову заборгованість від 14.01.2025 №402/5/13-01-13-03 станом на 13.01.2025 податкова заборгованість ОСОБА_1 становить 242 513,92 грн, а саме:

- 219 438,23 грн по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- 18 258,19 грн по військовому збору, що сплачується за результатами річного декларування;

- 4 817,50 грн по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Вказана заборгованість виникла на підставі наступного:

- по податку на доходи фізичних осіб 219 438,23 грн:

податкове повідомлення-рішення №10108/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 340,00 грн;

податкове повідомлення-рішення №10106/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 219 098,23 грн;

- по військовому збору 18 258,19 грн:

податкове повідомлення-рішення №10105/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 18 258,19 грн.

Головне управління ДПС у Львівській області 02.09.2024 сформувало податкову вимогу №0-1301 про наявність у відповідача станом на 01.09.2024 податкового боргу у сумі 242 513,92 грн.

Оскільки заборгованість добровільно не погашається, позивач просить стягнути податкову заборгованість у розмірі 237 696,42 грн у судовому порядку.

Відповідач, в свою чергу, вважає податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, протиправними та звернувся до суду із зустрічним позовом про їх скасування.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

У відповідності до припису норми пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (п. 16.1.4. ст. 16 ПК України).

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 ПК України). Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п. 57.3. ст. 57 ПК України).

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню за штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено в абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, податкове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

З аналізу наведених положень слідує, що у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань та не оскарження у зазначений строк відповідного рішення контролюючого органу, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими.

Як вбачається із матеріалів справи, контролюючим органом визначено відповідачу податкове зобов`язання із податку на доходи та військового збору.

Пунктом п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК України, зокрема додаткове благо.

Відповідно до пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нормою, що зазначена у пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що додаткове благо кошти, матеріальне чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язана з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами) укладеним з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу)

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб встановлено розділом IV ПК України, згідно з п.163.1 ст.163 якого об`єктом оподаткуванням податком на доходи фізичних осіб резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Згідно абзацу «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відтак, у разі отримання додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) основної суми боргу (кредиту) платник податків зобов`язаний сплатити з такого доходу податок на доходи та військовий збір та відобразити їх у річній податковій декларації.

У разі неподання такої декларації до платника податку може бути застосовано штрафні санкції відповідно до пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.1 ст. 120 ПК України.

Із матеріалів справи встановлено, що 07.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №600/07-168, відповідно до якого позичальниця отримала кредит у сумі 40 000,00 дол. США, що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору у розмірі 202 000,00 грн зі сплатою 13,5 %.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського МНО Вишинською О.М. за №3686.

Відповідно до п.1.1. договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_2 , яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,8 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 48,7 кв.м. До квартири відноситься комора в підвалі площею 1,5 кв.м.

Вищевказана квартира належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі:

-2/3 ідеальні частки квартири належать ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на квартиру, виданого 16.09.1996 Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №641 від 16.09.1996, зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу №37 за номером запису 20423, реєстраційний номер 14761044;

-1/3 (одна третя) ідеальна частка квартири належить ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03.07.2006 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бобеляк Т.В. за реєстровим номером 4-1322, зареєстрованого в Спадковому реєстрі 03.07.2006 за №40120409, зареєстрованого 04.08.2006 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11445185, виданим 04.08.2006 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», записано в реєстрову книгу № 37 за номером запису 20423, реєстраційний номер 14761044.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» направило рекомендованим листом із повідомленням про вручення ОСОБА_1 довідку №409 від 25.09.2019 про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу наступного змісту:

«Цим АТ «Укрсоцбанк» (далі - Банк) повідомляє ОСОБА_1 , що відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» Банк 14.03.2019 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Ревакович Ірина Ігорівна, Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу», Львівська обл., №46010690 від 18.03.2019), а саме: двокімнатна квартира, житловою площею 29,8 кв.м., загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (далі Предмет іпотеки), яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов іпотечного договору від 07.08.2007, посвідченого Вишинською О.М., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №3686 та кредитного договору №600/07-168 від 07.08.2007.

Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість Предмета іпотеки визначена на рівні 602 000,00 (Шістсот дві тисячі гривень 00 копійок) гривень. Таким чином, після здобуття Банком права власності на Предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором №600/07-168 від 07.08.2007 (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 14.03.2019 склав 5 221 320,02 (П`ять мільйонів двісті двадцять одна тисяча триста двадцять гривень 02 копійки) гривень.

У зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість Вам прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №600/07-168 від 07.08.2007.

У відповідності до вимог Податкового кодексу України, до складу Вашого річного доходу за 2019 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 973 769,91 (Дев`ятсот сімдесят три тисячі сімсот шістдесят дев`ять гривень 91 копійка) гривень.

Отриманий Вами дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу підлягає оподаткування податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%, які Ви, відповідно до вимог чинного законодавства, самостійно повинні сплатити до Державного бюджету України».

АТ «Альфабанк» (яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк») листом від 08.12.2020 №102424-20.3-252572 повідомило Головне управління ДПС у Львівській області, що вказаним у запиті особам банком у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма І-ДФ) за 2019 рік відображено нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу « 126» у вигляді основної кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, зокрема:

- ОСОБА_1 ; сума нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості, відображена в ф.1-ДФ 973 769,91 грн; період включення в ф. 1ДФ 1 квартал 2019 року; повідомлення клієнта (пп. 164.2.17 «д») рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також у листі банк підтвердив, що АТ «Укрсоцбанк» проведено анулювання основної кредитної заборгованості фізичним особам, в тому числі ОСОБА_1 , за самостійним рішенням банку, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності із дотриманням вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої складено Акт від 05.02.2024 №3815/13-01-24-08-03/ НОМЕР_2 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 за період з 01.01.2019 по 31.12.2019».

На підставі зазначеного акту контролюючим органом винесено:

- податкове повідомлення-рішення №10108/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 340,00 грн по штрафних санкціях за неподання податкової декларації;

- податкове повідомлення-рішення №10106/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 219 098,23 грн по податку на доходи фізичних осіб;

- податкове повідомлення-рішення №10105/13-01-24-08 від 12.03.2024 на суму 18 258,19 грн по військовому збору.

Втім, позивач за зустрічним позовом стверджує, що контролюючий орган помилково вважає, що ОСОБА_1 набула дохід у вигляді прощеного (анульованого) боргу. У зустрічній позовній заяві зазначає, що з моменту задоволення АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфабанк», своїх вимог за кредитним та іпотечним договорами, в порядку позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором є припиненими, будь-які вимоги по ньому є недійсними.

При цьому, позивач за зустрічним позовом покликається на позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 21.11.2018 у справі №802/1728/16-а та від 18.11.2020 у справі №336/7326/17 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.01.2022 №910/17048/17.

У зазначених постановах, зокрема у постанові від 18.01.2022 №910/17048/17, зазначено наступне:

« 71 Оскільки позивач звернув стягнення на предмети іпотеки 19?20 грудня 2017 року, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про іпотеку» в редакції від 19 жовтня 2016 року.

72 Так, відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 19 жовтня 2016 року) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

73 Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 19 жовтня 2016 року) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

74 За змістом частини третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 19 жовтня 2016 року) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

75 Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.».

З аналізу зазначеної постанови випливає, що відповідний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду щодо редакції ст. 36 Закону України «Про іпотеку», чинної станом на момент звернення стягнення на предмет іпотеки (редакція від 19.10.2016), як і висновки Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі №802/1728/16-а та від 18.11.2020 у справі №336/7326/17.

Положення ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції від 19.10.2016 прямо передбачали, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

В подальшому (редакція від 04.02.2019) до статті 36 Закону України «Про іпотеку» було внесено зміни та викладено ч. 4 ст. 36 Закону у такій редакції:

«Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя».

Отже, станом на момент звернення стягнення банком на предмет іпотеки у цій справі (14.03.2019), завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не тягнуло безумовного наслідку у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог, оскільки інше могло бути визначене договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Водночас іпотечним договором, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , передбачалось, що у разі, якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває всіх вимог іпотекодержателя, забезпечених іпотекою, він має право отримати решту суми з іншого майна Позичальника у порядку, встановленому законом (п. 2.4.10 іпотечного договору).

Отже, твердження представників позивача за зустрічним позовом щодо припинення кредитного договору та недійсності будь-яких наступних вимог після стягнення на предмет іпотеки є помилковими, а висновки Верховного Суду, на які покликаються є незастосовними до спірних правовідносин, з огляду на зміну правового регулювання та відмінність фактичних обставин справи.

Також нерелевантність зазначених позицій до спірних правовідносин підтверджує те, що оскільки в зазначених представниками позивача за зустрічним позовом справах списання боргу відбулося внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно позивача, а у цій справі стягнення відбулося за рахунок майна третьої особи та майнові права позивача не постраждали.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом отримала дохід, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у розмірі 973 769,91 грн.

Також у зустрічному позові позивач покликається на те, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів. Однак, контролюючий орган під час перевірки не встановлював правового статусу заборгованості, щодо стягнення якої з ОСОБА_1 він відмовився.

З цього приводу суд погоджується з позивачем за зустрічним позовом щодо того, що саме сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Водночас, у довідці №409 від 25.09.2019, направленій ОСОБА_1 , АТ «Укрсоцбанк» повідомив, що після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором №600/07-168 від 07.08.2007 (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 14.03.2019 склав 5 221 320,02 грн. При цьому передбачено, що до складу річного оподаткованого доходу включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 973 759,91 грн.

Про прощення (анулювання) основної суми заборгованості у розмірі 973 759,91 грн банком повідомлено Головне управління ДПС у Львівській області.

Крім того, позивач за зустрічним позовом наголошує на тому, що жодних повідомлень про прощення (анулювання) боргу в порядку, передбаченому пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, від АТ «Укрсоцбанк» не отримувала, та додаткових угод про прощення (анулювання) боргу з банком не укладала.

Також не отримувала наказ про проведення перевірки та оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

З цього приводу суд зазначає, що матеріали справи містять докази направлення АТ «Укрсоцбанк» повідомлення (довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу) ОСОБА_1 листом із рекомендованим повідомленням про вручення на адресу реєстрації її місця проживання - АДРЕСА_1 .

Реєстрація місця проживання позивача за зустрічним позовом саме за цією адресою підтверджується відповіддю на запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи №1118745 від 14.02.2025 та не заперечується її представниками у судовому засіданні.

Щодо твердження про те, що за зазначеною адресою позивач фактично не проживала, оскільки на це майно було звернуто стягнення, то суд зазначає наступне.

Згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Пунктом 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 1-6 розділу IX Положення №822 встановлено, що фізичні особи платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно та документа, що посвідчує особу (після пред`явлення повертається).

Заява може бути подана через представника за наявності документа, що посвідчує особу такого представника, та документа, що посвідчує особу довірителя, або його ксерокопії (з чітким зображенням), а також довіреності, засвідченої у нотаріальному порядку, на проведення змін до Державного реєстру (після пред`явлення повертається). Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання або до будь-якого контролюючого органу. Якщо Заява за формою № 5ДРП містить дані про новий паспорт фізичної особи, то така Заява подається фізичною особою особисто.

Для заповнення Заяви використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних. Якщо зазначені документи видані не українською мовою, необхідно подати засвідчені в установленому законодавством порядку переклади цих документів українською мовою (після пред`явлення повертаються) та їх копії.

Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів з наступного дня після дня подання фізичною особою Заяви за формою № 5ДР або Заяви за формою № 5ДРП до контролюючого органу.

У разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданій Заяві за формою № 5ДР або Заяві за формою № 5ДР фізичній особі може бути відмовлено у внесенні змін та/або видачі документа, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі, або внесенні відмітки до паспорта.

У Заяві за формою № 5ДР або Заяві за формою № 5ДРП в обов`язковому порядку зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта).

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.

Однак, в даному випадку докази повідомлення позивачем податкових органів про зміну податкової адреси матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, посилання позивача на те, що вона не була сповіщена про проведення перевірки, є неспроможними та спростовуються наданими по справі доказами.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт набуття ОСОБА_1 додаткового блага у вигляді прощеної (анульованої) суми основного боргу за кредитним договором, у такої виник обов`язок щодо сплати податку з такого доходу та його відображення у річній декларації. З огляду на невиконання платником податку свого обов`язку, контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, за наслідками якої правомірно складено податкові-повідомлення рішення №10108/13-01-24-08 від 12.03.2024, №10106/13-01-24-08 від 12.03.2024 та №10105/13-01-24-08 від 12.03.2024.

Відтак, підстав для задоволення зустрічного позову судом не встановлено.

Водночас, зазначені податкові повідомлення-рішення у встановленому ст. 42 ПК України порядку направлено ОСОБА_1 за адресою реєстрації її місця проживання, однак конверт повернувся адресанту.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

З урахуванням зазначених вище правових норм, податкові повідомлення-рішення №10108/13-01-24-08 від 12.03.2024, №10106/13-01-24-08 від 12.03.2024 та №10105/13-01-24-08 від 12.03.2024 вважаються належним чином врученими відповідачу за первісним позовом.

Таким чином, враховуючи наведене та відсутність підстав для скасування таких податкових повідомлень-рішень, суд доходить висновку, що станом на момент звернення позивача із даним позовом до суду та станом на момент розгляду даної справи, заявлені позивачем до стягнення грошові зобов`язання відповідача вважаються узгодженими.

Згідно з п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що Головне управління ДПС у Львівській області 02.09.2024 сформувало податкову вимогу №0-1301 про наявність у відповідача станом на 01.09.2024 податкового боргу у сумі 242 513,92 грн.

Вказана вимога направлялася позивачем відповідачу, втім поштовий конверт повернуто адресанту із зазначенням причин невручення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до абз. 1,4 п. 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610, Податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податкова вимога від 02.09.2024 №0-1301 вважається належним чином врученою відповідачу за первісним позовом.

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

Проте вказана податкова вимога залишилась без виконання. Податкова заборгованість відповідача в повному обсязі не погашалась.

Порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено ст. 95 ПК України. Зокрема, відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

У п. 95.3 ст. 95 ПК України зазначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу за рахунок коштів.

З наведеного вбачається, що позивачем дотримані вимоги п. 95.2 ст. 95 ПК України і дотримана встановлена ПК України процедура, яка передує зверненню до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі №805/528/17-а (адміністративне провадження №К/9901/3571/17, К/9901/3590/17), згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 08.06.2016 у справі № 21-804а16, а також у постанові 25.06.2018 у справі №808/5439/13-а.

Натомість відповідач по справі не надав жодного доказу на спростування позовних вимог.

Отже, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.

Витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, відшкодування не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні такого позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у сумі 237 696 (двісті тридцять сім тисяч шістсот дев`яносто шість) гривень 42 копійки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська,35; ) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «СЕНС БАНК» (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська,100, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Розподіл судового збору не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2025.

СуддяСидор Наталія Теодозіївна