Справа № 280/7101/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 грудня 2025 року Справа № 280/7101/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72 ) представник Краснопьорова Олена Сергіївна (29027, м. Хмельницький, вул. Січових Стрільців, 2-7 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (69041, м. Запоріжжя, вул. Синенка Сергія, 12 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі позивач) до Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA112070/2025/000017/1 від 17.06.2025, а також визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112070/2025/000062;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судові витрати позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.03.2024 позивачем (покупець) укладено з компанією METINVEST POLSKA Sp. Z o.o. зовнішньоекономічний контракт № 20/2024/1138 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту. В подальшому, компанією постачальником, відповідно до умов даного зовнішньоекономічного контракту, специфікації № 3 від 22.04.2025 та інвойсу № 6039 від 29.04.2025 було здійснено поставку товару - високовуглецевий феромарганець, параметри якості: вміст Mn: не менше 75%, вміст Si: не більше 1%, вміст C: 6,00%-8,00%, вміст P: не більше 0,20%, вміст S: не більше 0,03%, фракція: 0-300 мм, 90% мінімум. Пакування: навалом. Виробник: Ferroglobe Mangancse France, SAS. Кількість 2 000,00 мт, ціна 1 177,49 євро/мт, на загальну суму 2 354 980,00 євро. Пункт 1.2. Місце постачання: порт Гдиня, Польща. Пункт 1.3. Період постачання: квітень-травень 2025 року. Пункт 1.4. Країна походження: Франція. Товар поставлявся на умовах FCA порт Гдиня, Польща згідно міжнародних торговельних правил ІНКОТЕРМС 2010. З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх було задекларовано товариством до відділу митного оформлення митного поста Запорізької митниці за ЕМД № 25UA21U1 від 10.06.2025, за наслідками розгляду якої, митницею було видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112070/2025/000062 від 17.06.2025. Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ. Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, митницею підприємству було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів. Позивачем надано наявні додаткові документи. За результатами наданих позивачем документів відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару. Позивач вважає, що зазначене вище рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню і просить суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 01.09.2025 задоволено заяву представника Запорізької митниці про розгляд в порядку загального позовного провадження адміністративної справи, вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23.09.2025 об 11:30 год.

03 вересня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву. Митниця не погоджується з доводами позивача та заперечує проти заявлених позовних вимог адміністративного позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Під час здійснення митного контролю типу за МД 25UA21U1 від 10.06.2025 митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою. У митному оформленні ЕМД від 10.06.2025 № 25UA21U1 відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112070/2025/000062 відповідно до норм чинного законодавства, з урахуванням положень ч. 6 ст. 54, ст. 256 МКУ та Порядку № 631. Оформлення вищезазначеного товару здійснено та випущеного у вільний обіг за ЕМД від 18.06.2025 № 25UA26U4 з урахуванням рішення про коригування митної вартості. Випуск товарів у вільний обіг здійснено шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до ч. 7 ст. 55 та розділу Х МКУ, що підтверджується матеріалами справи. Згідно оформленої ЕМД визначено термін дії забезпечення сплати митних платежів 16.09.2025, який на час підготовки відзиву на позовну заяву ще не скінчився та додаткові документи відповідно до положень ст. 55 МКУ не надавались. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача 08.09.2025 надано до суду відповідь на відзив митниці. Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивачем не заперечується, що на доповнення до документів, наданих первісно 10.06.2025 під час митного декларування товарів до ЕМД № 25UA21U1, в період часу з 10.06.2025 по 17.06.2025 додатково надавались документи з метою усунення певних розбіжностей, про що позивач також вказував в своєму позові. Стосовно кожної розбіжності в наданих до митного оформлення документів, позивачем були надані відповідні пояснення та/або документи, що їх усувають, та, на думку позивача, дозволяють визначити митну вартість товару за основним методом ціною договору. В той час, як зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості обставини, не є підставою для коригування митної вартості товару. Відповідачем не підтверджено, що надані для митного оформлення документи у своїй сукупності є недостатніми чи такими, що викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Позивач наполягає на задоволенні позову.

В підготовчому засіданні 23.09.2025 відкладено підготовчий розгляд справи на 14.10.2025 об 11:30 год.

В підготовчому засіданні 14.10.2025 продовжено підготовчий розгляд справи на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11:30 год. 18.11.2025.

27 жовтня 2025 року позивачем надано до суду додаткові пояснення у справі.

За результатами підготовчого засідання 14.10.2025 митницею 12.11.2025 надано до суду додаткові пояснення у справі. Відповідач наголошує на тому, що відповідно до положень ст.ст. п. 2 ч. 2 ст. 52, ст. 53, ч. 21 ст. 58, пп. 3 п. 1 ст. 266 МКУ саме декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних та подавати документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення одночасно з митною декларацією.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2025 закінчено підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 09.12.2025 о 14:00 год.

В судовому засіданні 09.12.2025 представники сторін надали свої пояснення по суті спору. Судове засідання було відкладено для надання представником позивача додаткових доказів по справі до 14:00 год. 16.12.2025.

15 грудня 2025 року представником позивача надано до суду пояснення щодо оплати спірної товарної партії.

В судовому засідання 16.12.2025 представники сторін надали додаткові пояснення у справі.

Представник позивача просила позовну заяву задовольнити.

Представники відповідача наполягали на відсутності підстав для задоволення позову, просили суд відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні 16.12.2025 судом за погодженням зі сторонами прийнято рішення про перехід до прийняття рішення в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» () (далі - ПАТ «Запоріжсталь») зареєстроване як юридична особа 18.04.2000 (дата запису: 25.09.2004, номер запису: 0000808).

Відповідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює наступні види економічної діяльності за КВЕД: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів (основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 71.20 Технічні випробування та дослідження.

Місцезнаходження суб`єкта господарювання відповідно до документів про державну реєстрацію: Україна, 69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72.

Між ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (покупець) та METINVEST POLSKA Sp. Z o.o. (поcтачальник) 11.03.2024 був укладений Контракт № 20/2024/1138 (далі - Контракт).

Згідно умов контракту постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити Товар (надалі - ресурси), на умовах, передбачених цим Контрактом.

Пункт 2.1 Контракту визначає, що кількість, номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до цього Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Поставка ресурсів здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити ресурси на умовах поставки, зазначених в специфікаціях у відповідності до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції 2020 року (п.3.1 Контракту).

Згідно умов п. 4.1 Контракту поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені до умов поставки, вказані у Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, митні витрати, мита, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою ресурсів.

Банківські витрати сплачуються сторонами в порядку, визначеному в розділі 5 цього контракту, та відшкодуванню не підлягають.

Всі витрати по легалізації документів, пов`язаних з постачанням ресурсів, оплачуються за рахунок постачальника.

Покупець здійснює всі необхідні утримання із сум, що підлягають оплаті постачальнику, у відповідності до податкового законодавства України.

Розділом 7 контракту передбачено відповідальність сторін за порушення умов контракту.

Так, зокрема п. 7.2 передбачає, що у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів терміну оплати ресурсів покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня).

Умовами додаткової угоди № 8 від 29.04.2025 до Контракту сторони доповнили Контракт реквізитами постачальника, визначили, що згідно п. 4.4: «валюта Контракту долар США та/або євро», та встановили (п.11.6), що «11.6 Даний Контракт діє до 31 грудня 2025 року. Закінчення строку дії цього Контракту не звільняє Сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим Контрактом». Решта умов Контракту залишаються без змін.

Відповідно до умов Специфікації № 3 від 22.04.2025 до Контракту постачальник передає, а покупець приймає і оплачує наступні ресурси: високовуглецевий феромарганець, параметри якості: вміст Mn: не менше 75%, вміст Si: не більше 1%, вміст C: 6,00%-8,00%, вміст P: не більше 0,20%, вміст S: не більше 0,03%, фракція: 0-300 мм, 90% мінімум. Пакування: навалом. Виробник: Ferroglobe Mangancse France, SAS. Кількість 2 000,00 мт, ціна 1 177,49 євро/мт, на загальну суму 2 354 980,00 євро. Пункт 1.2. Місце постачання: порт Гдиня, Польща. Пункт 1.3. Період постачання: квітень-травень 2025 року. Пункт 1.4. Країна походження: Франція. Пунктом 3 Специфікації передбачено, що ресурси поставляються на умовах поставки FCA порт Гдиня, Польща, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року. Продавець оплачує всі витрати та транспортування, необхідні для доставки ресурсів до місця постачання, погодженого сторонами та зазначеного в цій специфікації. Покупець укладає договір на перевезення ресурсів з місця постачання до місця призначення за свій рахунок. Продавець повинен забезпечити безпечне завантаження, зберігання та закріплення ресурсів в транспортних засобах, наданих експедитором. Ресурси поставляються залізничним транспортом (у контейнерах на залізничних платформах та/або у залізничних вагонах). Пункт 4 визначено країну призначення Україна. П.5 місце призначення та вантажоодержувач: ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». Термін оплати поставлених ресурсів згідно п. 6 специфікації: 100% по факту поставки протягом 30 календарних днів.

З метою здійснення митного оформлення товару, позивачем було подано митну декларацію № 25UA21U1 від 10.06.2025.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною товарів (ресурсів), які імпортуються (вартість операції).

До даної митної декларації уповноваженою особою позивача до митного оформлення було надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр.44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості, сертифікат аналізу від 28.04.2025 № 722889; комерційний інвойс від 30.04.2025 № ; накладні УМВС від 02.05.2025 № 01419 та № 01420; некласифікований транспортний документ від 29.04.2025 № L4/28/04/2025; інвойс від 29.04.2025 № 6039; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 31.05.2025 № 95049036 з Актом та додатками до нього; специфікація від 22.04.2025 № 3; контракт, договір транспортного експедирування від 31.03.2014 № МШ 31-03/14 ЖД з додатковою угодою від 24.11.2023 № 554; листи ПАТ «Запоріжсталь» від 09.06.2025 № 95/876, від 10.06.2025 № 95/877; звернення ПАТ «Запоріжсталь» від 07.05.2025 № 95/739 та № 95/741; копія митної декларації країни відправлення від 03.05.2025 № 25PLJLB1.

Під час здійснення митного контролю митним органом розпочато консультацію з декларантом та запропоновано надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість. У зв`язку з тим, що виявлені розбіжності, запропоновано відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). 4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 6) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці 13.06.2025, 16.06.2025 та 17.06.2025 до митного оформлення додатково надані рахунки з третіми особами, виписку з бухгалтерської документації, сертифікат про походження товару, документ CRU Bulk Ferroaloys Monitor, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA112070/2025/000017/1 від 17.06.2025, згідно якого загальна митна вартість задекларованих Товарів скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним методом, згідно з положеннями ст. 64 МКУ.

Рішення № UA112070/2025/000017/1 від 17.06.2025 містить наступне обґрунтування підстав коригування митної вартості товару:

1. відповідно до пункту 5.3 контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 оплата за товар проводиться протягом терміну, зазначеного у специфікації. Пункти 6 та 7 Специфікації № 3 від 22.04.2025 до вказаного контракту містять інформацію, що терміном оплати є 30 календарних днів від дати постачання, якою є дата проставлення печатки станції постачання на залізничних накладних. А також в інвойсі від 30.04.2025 зазначено, що кінцева дата оплати (Due date of payment) 29.05.2025. Виходячи із цього, лист від 10.06.2025 № 95/877 про пояснення щодо відсутності оплати не відповідає наданим товаросупровідним документам. Також варто зазначити, що відповідно до пункту 7.2 контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 за порушення строків оплати товару більш ніж на 30 днів передбачена пеня. Відповідно до ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема є банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено. До митного оформлення платіжні документи не надавались;

2. у рахунку-фактурі експедитора № 95049036 від 31.05.2025 та акті № 95049036 від 31.05.2025 відсутній обсяг наданих транспортно-експедиторських послуг, а саме дані про маршрут перевезення, які роботи були виконані, яку кількість та якого товару було перевезено. Тобто неможливо ідентифікувати чи стосується наданий рахунок до даної партії товарів. А надані додатки від 31.05.2025 № 1, 2, 3 31/05 Лауде фер надані без підписів та не містять реквізитів акту та рахунку № 95049036. Не надано жодних документів, які б підтверджували договірні відносини контрагента ТОВ «Лауде.Уа» з експедитором та/або покупцем. Також транспортно-експедиційні послуги та винагорода експедитора не містять інформації де вони були надані (на митній території України або за її межами). Таким чином неможливо впевнитись у повноті включення усіх відомостей, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів;

3. зазначені в інвойсі № від 30.04.2025 банківські реквізити IBAN CODE PL764577 не співпадають з IBAN CODE PL491574, зазначеному в контракті № 20/2024/1138 від 11.03.2024. Також, відповідно до пункту 3.1. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 та пункту 3 Специфікації №3 від 22.04.2025 поставка товарів здійснюється у відповідності Іncoterms у редакції 2020 року. Разом з тим в інвойсі від 30.04.2025 та інвойсі № 6039 від 29.04.2025 зазначені умови поставки відповідно до Іncoterms 2010. Також відповідно до пункту 4.4. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 валютою контракту є долар США. Разом з тим у Специфікації № 3 від 22.04.2025 до вказаного контракту та інвойсі № від 30.04.2025 зазначена ціна товарів та оплата у валюті Євро. Тому неможливо однозначно віднести наданий до митного оформлення інвойс фактуру від 30.04.2025 № до контракту, так як вони містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості;

4. в експортній митній декларації країни відправлення № 25PLJLB1 від 03.05.2025 у графі «Транспортні документи» зазначені реквізити документа 04419, який до митного оформлення не наданий;

5. у залізничних накладних № 01419 від 02.05.2025 та № 01420 від 02.05.2025 у графі 24 зазначені реквізити інвойсу № 95499380 від 22.04.2025 та сертифікату походження СОС 938454, які до митного оформлення не надані;

6. відповідно до пункту 2.4. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 гарантія відповідності ресурсів підтверджується сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника, які направляються на кожну партію поставки ресурсів. До митного оформлення в графі 44 за кодом 0003 задекларований сертифікат аналізу №722889 від 28.04.2025, інформація в якому (одержувач, кількість, вага) не відповідає документам наданим до митного оформлення та не дає можливості ідентифікувати вказаний сертифікат із задекларованими у МД товарами. Також відповідно до пункту 6.3.-1. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 постачальник зобов`язаний надати покупцю, у тому числі, сертифікат походження ресурсів. Зазначений документ до митного оформлення не наданий;

7. наданий некласифікований транспортний документ L4/28/04/2025 від 29.04.2025 не містить інформації щодо назви товару що переміщується, відправник та одержувач не відповідають контрактним умовам, а також вага, зазначена у цьому документі, не відповідає заявленій до митного оформлення, відповідно це не дає можливості віднести вказаний документ до задекларованої партії товарів.

Відповідно до поданої ДМВ (гр.9а, 9б) між продавцем та покупцем існує взаємозалежність, яка не має впливу на ціну товару. Заявлена вартість операції приймається митним органом за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Частиною 18 статті 58 МКУ визначено, що при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 Митного кодексу України; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 Митного кодексу України.

Додаткові документи, надані декларантом, не спростовують вимогу митного органу щодо їх запиту, зокрема:

1. Документ (код 3011 "Виписка з бухгалтерської документації" б/н від 30.04.2025) за назвою "Розшифровка по кредиту б/рахунок 632" неможливо ідентифікувати як виписку з бухгалтерської документації тому, що при оформленні виписки, окрім частини тексту документу, яка переноситься у виписку, повністю відтворюються реквізити бланку та зазначається реєстраційний номер і дата реєстрації оригіналу документу. Оскільки виписка є різновидом копії документа, для набуття юридичної сили вона повинна бути заповнена та засвідчена в установленому порядку;

2. У графі 6 сертифікату про походження № COC938454 від 30.04.2025 міститься посилання на Invoice №252253/0 від 22.04.2025. Реквізити схожого документу (252253/0) також зазначені у рахунку з третіми особами №X0198. Але документ за номером 252253/0 до митного оформлення не наданий;

3. Відповідно до рахунку із 3-ми особами від 22.04.2025 № X0198 та вартість товару вказана на умовах поставки FOB DUNKERQUE PORT (FRANCE) - 1020,67 євро/т, тоді як, відповідно до наданих котирувань CRU середня вартість HC феромарганцю 76% DDP EU на квітень значно вища - 1105 євро/т. Враховуючи наявність інших посередників між виробником Ferroglobe Manganese France, SAS (Франція) та Ferroglobe Spain Metals, S.A.U. (Іспанія) ціна яка вказана у інвойсі від 22.04.2025 № X0198 може ще більше відрізнятися від показників наданих котирувань. За результатами опрацювання наданих декларантом додаткових документів встановлено, що вони не усувають вказані розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість.

Крім цього, декларантом не надано жодних документів відповідно до вимог частини 4 статті 53 МКУ, щодо доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Митна вартість може бути визнана за умови надання наступних додаткових документів: виписка з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, договір (угоду, контракт) із третіми особами. 17.06.2025 від декларанта отриманий лист від 17.06.2025 № № 95/883-1 по відмову від надання інших додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару. Також наданий лист від 17.06.2025 № 95/883-2 з інформацією про те, що ніякі додаткові документи, стосовно товару за МД 25UA21U1 від 10.06.2025 надалі не будуть надані.

Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів, що спростовують виявлені невідповідності, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно частини 2 статті 58 МКУ, частини 6 статті 54 МКУ. Відповідно до статті 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Враховуючи вимоги частини 2 статті 64 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних митних вартостей з розрахунку 1419,36 EUR/т, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 05.02.2025 № 25UA51U2 (товар «Високовуглецевий феромарганець»; 1671,34 т., навалом; вид транспорту - залізничний; країна відправлення - «NO»; умови поставки - CPT Запоріжжя (UA); виробник- «Eramet Norway Sauda AS», країна виробництва «NO»; характер угоди посередницький - договір від 25.12.2023 №MISA-ZS-2023/2/Eramet).

Позивач не згоден з прийнятим відповідачем рішенням, але з метою випуску товару у вільний обіг оформив нову електронну митну декларацію. Загальна різниця митних платежів (ввізного мита та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею склала 5 080 549,32 грн.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1- 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 1-2 ст. 54 МК України).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч. 3 ст. 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товару може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація сама аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України - декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять розбіжності і неточності.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивачем подано разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (контракт з додатками, рахунок, комерційну пропозицію, прайс-лист, пакувальний лист, документи, що підтверджують вартість послуг з транспортування товару тощо).

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч. 4 ст. 58 МК України).

У розумінні ч. 5 статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документи є достатніми для підтвердження усіх складових митної вартості за першим (основним) методом.

Так, декларантом на підтвердження митної вартості товару до МД № 25UA21U1 від 10.06.2025 надано, зокрема, контракт, сертифікат аналізу від 28.04.2025 № 722889; комерційний інвойс від 30.04.2025 № ; накладні УМВС від 02.05.2025 № 01419 та № 01420; некласифікований транспортний документ від 29.04.2025 № L4/28/04/2025; інвойс від 29.04.2025 № 6039; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 31.05.2025 № 95049036 з Актом та додатками до нього; специфікація від 22.04.2025 № 3; контракт, договір транспортного експедирування від 31.03.2014 № МШ 31-03/14 ЖД з додатковою угодою від 24.11.2023 № 554; листи ПАТ «Запоріжсталь» від 09.06.2025 № 95/876, від 10.06.2025 № 95/877; звернення ПАТ «Запоріжсталь» від 07.05.2025 № 95/739 та № 95/741; копію митної декларації країни відправлення від 03.05.2025 № 25PLJLB1, рахунки з третіми особами, виписку з бухгалтерської документації, сертифікат про походження товару, документ CRU Bulk Ferroaloys Monitor, що містить довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

Згідно правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі № 815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст. 51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Отже, під час заявлення товару до митного оформлення за митною декларацією № 25UA21U1 від 10.06.2025 позивач надав всі вищевказані вичерпні документи, відповідно до вимог ч. 1 - 2 ст. 53 МК України, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, а тому у спірних правовідносинах сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Відносно зауважень митного органу про те, що позивачем не було надано до митного оформлення платіжних документів, які підтверджують митну вартість товарів, судом встановлено таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, банківські платіжні документи надаються, якщо рахунок сплачено. На момент митного оформлення (10.06.2025) рахунок не був сплачений, а відповідний документ не міг бути наданий. Те, що оплата ще не відбулася, не є розбіжністю, що впливає на ціну, яка підлягає сплаті.

Сталою є правова позиція Верховного Суду, що умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості (невідповідність строків оплати, що визначені договором) не є тими розбіжностями (суперечностями) не можуть бути покладені в основу висновків митного органу щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару (постанови від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 29.07.2020 у справі №420/1709/19, від 19.11.2024 у справі №420/23588/23, від 27.02.2025 у справі №300/784/24).

Доводи митного органу з приводу того, що позивачу буде нарахована пеня за порушення строків оплати за договором, яка має бути врахована до вартості товарної партії суд відхиляє як безпідставні.

Згідно наданих доказів (лист від 10.12.2025) постачальником не застосовувалися та не нараховувалися до позивача штрафні санкції за порушення строків оплати за договором, а відповідно позивач не міг врахувати їх при зазначенні митної вартості товару.

Окрім того, суд наголошує на тому, що врегулювання договірних відносин, які склалися між позивачем та його постачальником не входить до повноважень митного органу.

Договірні правовідносини будуються на принципах свободи договірних правовідносин та добровільності, а відтак, відсутні підстави вважати, що постачальником взагалі будуть застосовані до покупця за порушення строків оплати за договором.

Оскільки у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні обґрунтовані сумніви у заявленій митній вартості товару за ціною договору.

Відносно доводів відповідача з приводу неповноти включення витрат пов`язаних з наданням транспортно-експедиційних послуг суд встановив наступне.

На підтвердження обсягу понесених транспортних витрат позивачем до митного оформлення надано: рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 31.05.2025 № 95049036 з Актом та додатками до нього; специфікація від 22.04.2025 № 3; контракт, договір транспортного експедирування від 31.03.2014 № МШ 31-03/14 ЖД з додатковою угодою від 24.11.2023 № 554.

Як встановлено судом перевезення спірної товарної партії здійснювалось на підставі укладеного договору транспортного експедирування від 31.03.2014 № МШ 31-03/14 ЖД де експедитором зазначено ТОВ «Метінвест-шиппінг».

Положеннями договору транспортного експедирування від 31.03.2014 № МШ 31-03/14 ЖД, зокрема, визначено, що предметом цього Договору є надання Експедитором Клієнту послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом(п.1.1).

Організація перевезення здійснюється як по території України так і за її межами. В процесі організації перевезення вантажів Експедитор залучає залізничний склад парку залізниці, власний (орендований) пересувний склад чи пересувний склад, що належить третім особам.

В межах надання послуг за договором Експедитор має право укладати угоди з третіми особами, у тому числі угоди, які вимагають отримання ліцензій та спеціальних дозволів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955-IV (далі Закон № 1955-IV), транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. ст. 4 цього ж Закону, транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо.

Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону № 1955-IV експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).

З наведеного вбачається, що спеціальними правовими нормами передбачена можливість для експедитора, яким в даному випадку виступає ТОВ «Метінвест-шиппінг» залучення інших учасників до надання транспортних послуг та виставлення єдиного рахунку за надані послуги з перевезення, тобто треті особи були залучені до виконання наземного перевезення основним перевізником. З даною компанією товариство не має жодних договірних відносин. З третіми особами, які долучались основним перевізником до виконання послуг, розрахунок здійснює сам перевізник у межах договорів, укладених ним від свого імені з цими третіми особами, котрі позивачу не надавалися.

З рахунку-фактури № 95049036 від 31.05.2025 додаток № 31/5 Лауде фер, акту прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №95049036 від 31.05.2025 додаток № 31/05 Лауде фер вбачається, що здійснювалось перевезення вантажу залізничним транспортом територією України.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не доведено необхідність надання позивачем підтверджуючих документів виконання обов`язків між експедитором та перевізниками стороною яких позивач не являється, та документів, що містять відомості про вартість перевезення та рахунків про оплату за надані послуги від даного перевізника.

Також, відповідачем вказано та те, що в експортній митній декларації країни відправлення № 25PLJLB1 від 03.05.2025 у графі «Транспортні документи» зазначені реквізити документа 04419, який до митного оформлення не наданий.

Однак, суд наголошує на тому, що відповідачем не доведено необхідність надання такого документу для визначення митної вартості товару. Експедитором надано позивачу рахунок-фактуру № 95049036 від 31.05.2025 додаток № 31/5 Лауде фер та акт прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №95049036 від 31.05.2025 додаток № 31/05 Лауде фер, які містять вартість послуг з транспортування. В той же, час замовник не зобов`язаний контролювати договірні взаємовідносини експедитора з третіми особами, які фактично надають послуги з перевезення.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 по справі №804/16553/14 дійшов висновку, що у разі, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, зауваження митного органу щодо ненадання документів, що підтверджують транспортні витрати по всьому маршруту, є необґрунтованими та безпідставними.

З приводу розбіжностей в банківських реквізитах вказаних в інвойсі № від 30.04.2025 (IBAN CODE PL764577) та зазначеному в контракті № 20/2024/1138 від 11.03.2024 (IBAN CODE PL491574) суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано та не доведено, яким чином такі розбіжності впливають на визначення митної вартості імпортованої партії товару.

Окрім того, сторонами контракту до дати проведення оплати врегульовано дану розбіжність та додатковою угодою № 8 від 29.04.2025 внесено зміни до контракту в частині реквізитів постачальника.

Також, відповідачем встановлено наявність розбіжностей в умовах поставки вказаних у пункті 3.1. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 та пункті 3 Специфікації №3 від 22.04.2025 (Іncoterms у редакції 2020 року) із зазначеними в інвойсах від 30.04.2025 та № 6039 від 29.04.2025 (Іncoterms 2010).

З цього приводу матеріали справи пояснення постачальника METINVEST POLSKA Sp. Z o.o. від 13.06.2025 № 13/06-2 про те, що в інвойсі від 30.04.2025 було допущено помилку в умовах поставки (FCA порт Гдиня «Інкотермс» 2020 року є правильним).

Тобто, позивачем було надано до митниці відповідне листування між сторонами щодо зазначених у цьому пункті змін. Більше того, дані зміни жодним чином не впливають на митну вартість, а отже не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості.

Також, відповідач посилався на те, що відповідно до пункту 4.4. контракту № 20/2024/1138 від 11.03.2024 валютою контракту є долар США. Разом з тим у Специфікації № 3 від 22.04.2025 до вказаного контракту та інвойсі № від 30.04.2025 зазначена ціна товарів та оплата у валюті Євро. Тому неможливо однозначно віднести наданий до митного оформлення інвойс фактуру від 30.04.2025 № до контракту, так як вони містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості.

Однак, як встановлено судом додатковою угодою № 8 від 29.04.2025 до Контракту сторонами внесено зміни до п. 4.4 та викладено його в такій редакції: «валюта Контракту долар США та/або євро». Вартість товару в Специфікації № 3 від 22.04.2025 до вказаного контракту (в первинній редакції) визначена в Євро.

З приводу зауваження митниці відносно того, що у залізничних накладних № 01419 від 02.05.2025 та № 01420 від 02.05.2025 у графі 24 зазначені реквізити інвойсу № 95499380 від 22.04.2025 та сертифікату походження СОС 938454, які до митного оформлення не надані відповідачем не доведено, що вказані документи мають вплив на визначення митної вартості та є обов`язковими для надання декларантом.

Так само, відповідачем не обґрунтовано яким чином відсутність сертифікату або паспорту якості ресурсів постачальника або виробника, впливає на визначення митної вартості.

Суд наголошує на тому, що повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).

Відповідні висновки суд вважає за необхідне застосувати до зауважень митниці до документу L4/28/04/2025 від 29.04.2025.

Також, відповідач вказав, що відповідно до рахунку із 3-ми особами від 22.04.2025 № X0198 та вартість товару вказана на умовах поставки FOB DUNKERQUE PORT (FRANCE) - 1020,67 євро/т, тоді як, відповідно до наданих котирувань CRU середня вартість HC феромарганцю 76% DDP EU на квітень значно вища - 1105 євро/т. Враховуючи наявність інших посередників між виробником Ferroglobe Manganese France, SAS (Франція) та Ferroglobe Spain Metals, S.A.U. (Іспанія) ціна яка вказана у інвойсі від 22.04.2025 № X0198 може ще більше відрізнятися від показників наданих котирувань. За результатами опрацювання наданих декларантом додаткових документів встановлено, що вони не усувають вказані розбіжності та не підтверджують заявлену митну вартість.

Однак, наведені доводи відповідача ґрунтується на його власних припущеннях та спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документи.

Відповідачем не надано суду доказів підробки наявних в матеріалах справи первинних документів, що стосуються постачання імпортованого товару (ресурсів).

Так само, відповідачем не доведено наявності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Суд відхиляє доводи представників митниці відносно того, що саме декларант зобов`язаний довести відсутність такого впливу, оскільки декларантом під час митного оформлення надана вся необхідна інформація.

При цьому наявні у митниці сумніви мають бути обґрунтованими та мати реальні і незаперечні підстави.

Покладення на позивача зобов`язання щодо доведення відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, без визначення конкретного переліку відповідних доказів свідчить про зловживання митницею своїм дискреційним розсудом та неправомірно обмежує правову визначеність для підприємства.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.03.2021 у справі № 809/857/17.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення (у цьому випадку рішення про відмову у митному оформленні товару за ціною позивача); відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У свою чергу декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 справа № 803/916/17 та від 08.10.2019 справа №803/776/17.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Крім того, враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд звертає увагу, що надані до митного оформлення товару документи не містять ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.

Як вказано в постанові Верховного Суду від 28.05.2019 в справі №818/6493/13-а однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару, передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товару визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товару із застосуванням резервного методу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 813/5405/15, від 31.01.2020 у справі №804/7761/16 та відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин в даній справі.

За положеннями ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. При цьому, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування (частина 2 статті 55 Митного кодексу України).

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Під час митного оформлення позивач подав усі визначені статтею 53 МК України документи, перелік яких є вичерпним, що підтверджують заявлену ним митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Отже, митний орган не довів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надані достатні докази, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак наявність належних та беззаперечних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Суд також вказує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Зазначене відповідає усталеній практиці Верховного Суду (зокрема, постанова від 02.03.2021 у справі № 380/842/20, від 23.02.2021 у справі № 805/5039/16-а, від 24.12.2020 у справі № 808/1676/16 тощо).

На переконання суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість товару. Натомість митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Суд зауважує, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого Запорізькою митницею № UA112070/2025/000017/1 від 17.06.2025.

Стосовно використання другорядного методу визначення митної вартості товару.

Відповідачем у спірному рішенні зазначено, що використана наявна в Митниці інформація щодо раніше визнаних митних вартостей товару з розрахунку 1 671,34 т.

При цьому, не вказане, щонайменше, найменування постачальника товару, (оскільки від самого суб`єкта продажу залежить ціна на товар, наявність знижок тощо), кількість товару тощо. Зазначені у співставній декларації умови поставки відрізняються від спірної поставки.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 05.05.2022 №2040/6019/18 (№К/9901/8839/19) вказав, що наявність у названій системі інформації про те, що подібний чи ідентичний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24.

Таким чином, за правовою позицією Верховного Суду, митний орган має враховувати, та в кожному конкретному випадку враховувати різноманіття умов поставки, країни виробника товару та інші складові, які безпосередньо впливають на ціну товару та призводять до її формування. В даному випадку, митний орган навів формальні причини для коригування митної вартості, та користувався базою ЄАІС для коригування митної вартості без дослідження усіх важливих складових для формування ціни, окрім умов поставки та постачальника - виробника. Важливим є також, сезонність, коливання цін на ринку та ін.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Митним органом не було надано жодного документа, який би підтвердив митну вартість товару, визначену відповідачем за резервним методом.

Щодо Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112070/2025/000062 слід зазначити наступне.

Згідно з ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Як зазначено у п.8.1 Розділу VІІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого 30.05.2012 наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (далі - «Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову (п.8.2 Розділу VІІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»).

У Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA112070/2025/000062 зазначені причини відмови аналогічні викладеним у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Таким чином спірну Картку відмови також слід визнати протиправною та скасувати.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Матеріалами справи - платіжною інструкцією від 07.08.2025 № 00191230 підтверджується факт сплати судового збору у розмірі 26 646,40 грн.

У відповідності до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене і задоволення позовних вимог, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 26 646,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення.

Доказів на підтвердження понесення позивачем інших витрат матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 134, 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72 ) представник Краснопьорова Олена Сергіївна (29027, м. Хмельницький, вул. Січових Стрільців, 2-7 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (69041, м. Запоріжжя, вул. Синенка Сергія, 12 ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA112070/2025/000017/1 від 17.06.2025, а також визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112070/2025/000062.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Запорізької митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 26 646,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19 грудня 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз