Справа № 300/3895/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. справа № 300/3895/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті декларації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Івано-Франківськїй області, оформлену листом від 11.03.2024 № 2601.5-1674/2601.3-24 , у прийнятті у ОСОБА_1 , декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Івано-Франківській області повторно розглянути декларацію ОСОБА_1 від 14.07.2023 про відмову від іноземного громадянства, прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства та прийняти рішення про видачу довідки про реєстрацію особи ОСОБА_1 , громадянином України, що є підставою для оформлення паспорта громадянина України та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України.

Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Головного управління Державної міграційної служби України у Івано-Франківськїй області, оформлену листом від 11.03.2024 № 2601.5-1674/2601.3-24 , у прийнятті у ОСОБА_1 , декларації про відмову від іноземного громадянства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

06.06.2025 року від Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, в якому зазначає, що нездійснення процедури виходу з громадянства іноземної держави саме на території України не може слугувати підставою зверненні з декларацією про відмову від іноземного громадянства, оскільки в розумінні абзацу 13 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» така процедура має не здійснюватись іноземною державою взагалі. Однак, чинним законодавством України не передбачене прийняття декларації про відмову від громадянства за наведених позивачем обставин, а розрив Україною дипломатичних відносин з російською федерацією не випливає на суть даних правовідносин.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Лука, Калуського району Івано-Франківської області Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Отримала паспорт в Україні. Після закінчення школи, у 1987 році, влаштувалася на роботу вахтовим методом у Тюменську область російської федерації місто Радужне.

В листопаді 1988 року позивач вийшла заміж, змінила прізвище на ОСОБА_3 і замінила паспорт, який отримала 16.12.1988 року.

Проживали з чоловіком в Тюменській області і народила двоє дітей.

В 1995 році повернулася з дітьми в Україну, у зв`язку з хворобою матері для догляду за нею. 16.02.2018 році матір позивача померла.

Позивач звернулася у Калуський відділ міграційної служби з проханням про отримання громадянства України.

07.11.2019 року отримала тимчасове посвідчення громадянки України до 29.07.2021 року.

На протязі двох років позивач зобов`язана відмовитися від громадянства російської федерації.

У 2020 році почалася пандемія коронавірусу. Посольство російської федерації було повністю зачинене, прийом не проводився.

22.07.2021 року позивач записалася на прийом в російське консульство у місті Львів.

Позивачем було подано довідку про відсутність заборгованості від 30.04.2021 року № 2-8-08-/1855 та їй було повідомлено, що потрібно надати довідку про зняття з реєстрації у російській федерації хоча у паспорті позивача є відмітка про те, що вона знята з реєстрації проживання .

Позивач отримала довідку Управління Міністерства внутрішніх справ російської федерації, про те що вона знята з реєстрації проживання у зв`язку з виїздом в Україну, але не змогла вже нею скористатися, так як тимчасове посвідчення було оформлене до 29.07.2021 року

Наступне тимчасове посвідчення громадянина України позивачем отримано 18.01.2022 року.

Консульські установи країни агресора, що розміщені на території України, на

той час уже були закриті та не функціонували, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.

Позивач зазначає, що фактично, для того ,щоб відмовитися від громадянства іншої країни надається термін два роки. Тому, коли позивач отримала тимчасове посвідчення , 07.11.2019 року, їй визначили термін до 29.07.2021 року, тобто не два роки, а рік і вісім місяців.

Однак, міграційна служба вказала у посвідченні два роки, вона б вклалася у даний термін. Але відповідач, обмежив її в часі.

Намагаючись вирішити дане питання позивач зверталася у російське консульство у Польщі. Вони повідомили позивачу, що можуть прийняти її з документами, але потрібно особисто прибути у консульство, але для того потрібно мати польську реєстрацію. Позивач зазначає, що не може переїхати українсько-польський кордон, по тій причині, що на підставі тимчасового посвідчення виготовити закордонний паспорт не можливо.

Оскільки, позивач являлася громадянкою російської федерації їй видали Тимчасове посвідчення громадянина України на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 07.11.2019 та тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 від 18.01.2022 .

З 29.07.2019 року, відповідно до рішення Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, позивач набула громадянство України, що підтверджується тимчасовими посвідченнями.

Відповідно, позивач зобов`язана протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації та подати до органу, що прийняв рішення про набуття мною громадянства України, документ про припинення нею громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом цієї держави, а саме: довідку, щодо зняття з реєстрації місця проживання та довідку про відсутність заборгованості по сплаті податків.

Позивач неодноразово зверталася до Державної міграційної служби України та в офіс Президента України з заявами про надання роз`яснень щодо алгоритму подальших дій, отримання громадянства України, так як всі документи нею зібрані. Вчасно отримати документи та звернутися в російське посольство було неможливо через карантинні обмеження, пов`язаними з пандемією корона вірусом в Україні, а також тим, що з 24.02.2022 Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією та на даний час відсутня процедура відмови від громадянства російської федерації.

Листами ДМС України позивачу повідомлено, про те, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України. Паспорт громадянина України позивач зможе отримати лише в разі надання до УДМС в Івано-Франківській області документа про припинення іноземного громадянства. Водночас, відповідно до пункту 3 Правил оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1111 тимчасове посвідчення громадянина України видається на строк до 2 років з метою виконання зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

09.08.2023 листом УДМС України в Івано-Франківській області у прийнятті такої декларації відмовлено через відсутність правових підстав на її подання

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1, 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних а юридичних осіб», на час воєнного стану в Україні зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі документів дозвільного характеру дозвільними органами. Відповідно, тимчасове посвідчення громадянина України ОСОБА_1 буде дійсним до закінчення строку воєнного стану, введеного на території України.

Одночасно зазначав, що пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» №1941-IX від 14.12.2021 (набрав чинності 19.12.2021), передбачено право подати декларацію про відмову

від іноземного громадянства окремими категоріями осіб, зазначеними в Указі Президента України від 13.08.2019 №594, та які прийняті до громадянства України (на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України») у період з 01.01.2018 до набрання чинності цим Законом, у разі неможливості виконати зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

Оскільки відповідачем відмовлено у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, позивач вважає таку відмову протиправною, в зв`язку з цим звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про громадянство України від 18.01.2001 року №2235-III (далі Закон №2235-III, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках (абзац 2);

- громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України (абзац 4);

- іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (абзац 5);

- реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи (абзац 9);

- зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12);

- незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (абзац 13);

- декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абзац 16).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 6 Закону № 2235-III громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно частини другої статті 8 Закону № 2235-III для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Частиною п`ятою статті 8 Закону № 2235-III передбачено, що іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 (далі - Порядок №215).

Згідно з абзацом 1 пункту 119 Порядку № 215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до пункту 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Оцінюючи доводи сторін у цій справі, суд наголошує, що нормами Закону №2235-III передбачено можливість набуття громадянства України за територіальним походженням, за умови звернення іноземця з відповідною заявою, однак положення частини другої статті 8 Закону № 2235-III містять імперативний припис щодо обов`язку таких осіб одночасно із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Надалі, у разі одержання позитивного рішення щодо вирішення такої заяви, іноземцю видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, на підставі якої він має право оформити тимчасове посвідчення, що діє не більше двох років. Тому лише у разі виконання ним обов`язку припинити іноземне громадянство, така особа має право отримати паспорт України.

Водночас, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу ДМС протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

І лише за певних причин, перелік та форма, яких наведено у статті 1 Закону № 2235-III (що насамперед передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, від громадянства якої він має бажання відмовитися) та за умови доведення факту вжиття іноземцем усіх заходів задля отримання документу про відмову від попереднього громадянства, орган ДМС може прийняти у іноземця декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Це означає, що особа, яка набула громадянство України на загальних підставах за результатами вирішення її заяви про прийняття до громадянства України впродовж дворічного строку з моменту набуття такого громадянства повинна вчинити дії, спрямовані на отримання документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави. І лише у разі невирішення такого питання у строки, передбачені законодавством країни громадянської належності чи відмови у вирішенні такої заяви за результатами звернення іноземця (за незалежних від нього причин, що розкриті та перелічені у Законі) він має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу ДМС, що приймав його заяву.

Крім того, визначаючи певну процедуру виходу з громадянства російської федерації, законодавством цієї країни насамперед передбачено, що особа повинна подати відповідну заяву, у якій висловити таке прохання як особисто або, як виняток, подати її через іншу особу, або надіслати поштою, за умови нотаріального засвідчення. Тобто громадяни російської федерації мають декілька варіантів вирішення такого питання, у тому числі і у разі настання обставин, що є винятковими. Водночас такі заяви за законодавством російської федерації можуть розглядатися протягом року з дня звернення.

Отже, межі дії приписів абзацу 13 статті 1 Закону № 2235-III у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, які ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Після 24.02.2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24.02.2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства російської федерації в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

За таких обставин, суд констатує, що з 24.02.2022 року органи ДМС можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян російської федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24.02.2022 року за двох умов:

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами;

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 року вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу російської федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства.

Як встановлено судом, відповідачем 20.12.2021 року прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем, відповідно до частини першої статті 8 Закону № 2235-ІІІ, у зв`язку з чим позивачу видано тимчасове посвідчення громадянина України.

У зв`язку з прийнятим рішенням про оформлення набуття громадянства України, позивачем подано зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства російської федерації, або ж у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства російської федерації - подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави та повернути національний паспорт громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

17.07.2023 року позивач звернулась до УДМС у Івано-Франківській області із заявою про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації.

Листами відповідач повідомив позивача про те, що згідно положень Закону України "Про громадянство України" на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документи про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ними громадянства України. Відповідно, оскільки позивачем не подано документ про припинення громадянства російської федерації у визначений термін, то надана декларація про відмову від іноземного громадянства не може бути прийнята УДМС у Івано-Франківській області.

Суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що саме на особу, яка взяла на себе зобов`язання припинити іноземне громадянство, покладається обов`язок надати документи про припинення іноземного громадянства і тільки після надання відповідних документів органи ДМС можуть видати особі паспорт громадянина України.

При цьому, заява про відмову від іноземного громадянства до органу ДМС подається протягом двох років з моменту набуття особою громадянства України.

Разом з цим, законодавцем чітко визначені підстави про право особи подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, а саме: у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Водночас, враховуючи те, що рішення про щодо оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України прийняте 20.12.2021 року, то до початку війни, коли консульські установи російської федерації ще працювали, позивач могла звернутися до консульських установ, відповідно до установленого порядку. За умови такого звернення, позивач могла б подати не декларацію про відмову від громадянства російської федерації, а документ уповноваженого органу російської федерації про вихід з громадянства російської федерації. Видачі зазначеного документа передує повернення національного паспорту громадянина російської федерації до уповноваженого органу цієї держави.

Суд окремо звертає увагу, що тимчасове посвідчення видано 18.01.2022 року ще до початку повномасштабної війни.

Cуд звертає увагу на те, що процедура припинення громадянства російської федерації за ініціативою особи визначена федеральним законом російської федерації "Про громадянство російської федерації".

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства російської федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв російської федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

Крім того, нездійснення процедури виходу з громадянства іноземної держави саме на території України не може слугувати підставою звернення із декларацією про відмову від іноземного громадянства, оскільки в розумінні абзацу 13 статті 1 Закону № 2235-III така процедура має не здійснюватися іноземною державою взагалі.

Сам по собі факт припинення дипломатичних відносин з країною-агресором та роботи консульських установ російської федерації в Україні не є поважною та незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства в розумінні абзацу 13 статті 1 Закону №2235-III.

За таких обставин, суд вважає, що у контексті застосування абзацу 13 статті 1, частини п`ятої статті 8 Закону № 2235-III, жодного обмеження щодо країни місця проживання особи, яка не має місця проживання на території російської федерації, та повинна виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство, зазначеним законодавством російської федерації не передбачено, як і не передбачено чинним законодавством України, яке регламентує процедуру набуття громадянства України.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, що не породжує виникнення у позивача права на подання декларації про відмову від громадянства російської федерації до УДМС у Івано-Франківській області, в якого, у свою чергу, не виникає обов`язку з прийняття відповідного документу. Відповідно, суд вважає, що відповідачем не допущено протиправних дій чи бездіяльності по відношенню до позивача.

Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, що указана у постановах від 19.12.2024 року у справі № 280/1155/23 та від 01.04.2025 року у справі №420/11071/23, яку в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховано судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; п. 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; п. 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що відмовляючи позивачу у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов не підлягає задоволенню з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат відсутній.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.