Справа № 480/8866/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2025 року Справа № 480/8866/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шаповала М.М.,
за участю секретаря судового засідання - Іуткіної І.С.,
представника позивача - Сафронова Ю.І.,
представника відповідача - Рудича Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8866/25 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень № 79556150 від 11.11.2025 та № 79583247 від 12.11.2025, винесені Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Крім того, 12.11.2025 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стосовно позивачки було відкрито виконавче провадження № 79583247, згідно якого стягнення грошових коштів з позивачки здійснювалося на підставі Постанови серія АВ № 00007831 від 05.09.2025 (Постанова 7831).
Наголошує, що оскаржувані постанови є протиправними, адже позивач не отримував і не міг отримати постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ № 00007927 від 15.09.2025 та серія АВ № 00007831 від 05.09.2025, а тому виконавчі провадження були відкриті за виконавчими документами, які не набрали законної сили.
Ухвалою суду від 26.11.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою від 02.12.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що оскржувані постанови були винесені державним виконавцем у межах повноважень та відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження". Підстави для відкриття виконавчого провадження виникають з моменту надходження виконавчого документа, і державний виконавець зобов`язаний відкрити провадження не пізніше наступного дня, що і було зроблено.
Наголосив, що документи, які надійшли від органу, що наклав адміністративні стягнення (Укртрансбезпека), відповідають вимогам закону, містять необхідні реквізити, інформацію про боржника, суму штрафу та підтвердження набрання постановами законної сили. Тому будь-які твердження позивача про "неповні" чи "неналежні" документи не відповідають дійсності.
09.12.2025 представником Державної служби України з безпеки на транспорті подано письмові пояснення, в яких вона заперечила щодо задоволення даного позову.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У межах вказаних виконавчих проваджень 11.11.2025 (ВП № 79556150) та 12.11.2025 (ВП № 79583247) державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (№ 79556150, 79583247).
В межах вищезазначених виконавчих проваджень відповідачем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 303 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, а саме 1700 грн.
11.11.2025 (ВП № 79556150) та 12.11.2025 (ВП № 79583247) відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Державним виконавцем, відповідно до ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" складено розпорядження про перерахування стягнених з боржника коштів.
Державним виконавцем Шевченківського відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, при примусовому виконанні: постанов № АВ 00007927 виданої 15.09.2025 та № АВ00007831 виданої 05.09.2025 Державною службою з безпеки на транспорті (УКРТРАНСБЕЗПЕКА), керуючись п. 9 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" постановлено: виконавчі провадження (№ 79583247, 79556150) з примусового виконання закінчити.
Разом із тим, на думку представника позивача, оскаржувані постанови державного виконавця від 11.11.2025 та 12.11.2025 є протиправними, адже позивач не отримував постанови Державної служби України з безпеки на транспорті, а тому виконавче провадження було відкрито за виконавчим документом, який не набрав законної сили.
Наведені вище обставини зумовили звернення представника позивача до суду з даним адміністративним позовом.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
В даному ж випадку, обґрунтовуючи вимоги даного позову представник позивача зазначив, що постанови державного виконавця є протиправними, адже позивач не отримував постанови Державної служби України з безпеки на транспорті, а тому виконавче провадження було відкрито за виконавчим документом, який не набрав законної сили.
Надаючи оцінку таким твердженням представника позивача, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
В пункті 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII міститься перелік того, що має бути обов`язково зазначено у виконавчому документі, серед цього і має бути вказана дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з ч. ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);
2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;
3) боржника визнано банкрутом;
4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;
5) юридичну особу - боржника припинено;
6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;
7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;
8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;
11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;
12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Аналізуючи вище приведені правові норми Закону № 1404-VIII суд вважає необхідним зробити висновок, що належне заповнення та видання виконавчих документів здійснюється органами, рішення яких підлягають примусовому виконанню, а не органом чи особою, що здійснюють примусове виконання.
Представником позивача як підставу для визнання постанов про відкриття виконавчих проваджень № 79556150 від 11.11.2025 та № 79583247 від 12.11.2025 зазначаються ті обставини, що постанова серія АВ № 00007831 від 05.09.2025 та постанова серія АВ № 00007927 від 15.09.2025 не були доведені Державною службою України з безпеки на транспорті до відома ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку, про їх існування позивачка дізналася тільки після відкриття виконавчих проваджень.
Однак, представником позивача не надано жодних доказів існування у органу чи особи, що здійснює примусове виконання рішення, обов`язку перевіряти дати реального набрання документом, що подається на примусове виконання, законної сили в такій ситуації, що вказано представником позивача.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що після отримання оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження позивачка ОСОБА_1 добровільно сплатила суми штрафу за цими постановами і виконавчі провадження були закриті.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд визнає про необґрунтованість вимог даного позову та, як наслідок, відсутність підстав для його задоволення.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал