Справа № 120/7029/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7029/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

19 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАКС-ВІНН» до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ТОВ "ТРАКС-ВІНН", звернулося в суд із позовом до Вінницької митниці (відповідача), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000158/2 від 16 травня 2024 року та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA401020/2024/000655.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 30.04.2025 позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами скарги зазначає, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 10 травня 2024 року № FS/24/5/1, контракт від 01 лютого 2024 року № 02/02/24, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22 лютого 2007 року № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28 вересня 2018 року № НОМЕР_2 , довідка про транспортні витрати б/н від 15 травня 2024 року, декларація країни відправлення від 12 травня 2024 року № 24PL412020E0589586.

Так, в наданій довідці про транспортні витрати б/н від 15 травня 2024 року не зазначено безпосередній географічний пункт перетину митного кордону, до якого здійснювався розрахунок транспортних витрат від місця завантаження, а також у довідці зазначено, що страхування транспортного засобу не проводилося, хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для транспортних засобів, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).

Вважає, що виявлені митним органом при розмитненні імпортованих позивачем товарів порушення знайшли своє відображення у рішенні Вінницької митниці від 16 травня 2024 року № UA401000/2024/000655/2.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" (покупець) та іноземною компанією "VINNTRUCK SPOLKA Z ORGANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (продавець) укладено контракт № 02/02/24, відповідно до якого продавець виконує по замовленню покупця підбір та продаж останньому засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових, так і таких, були у використанні, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Загальна сума контракту складає 1 000 000 євро.

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 згадуваного контракту відомості про товар обумовлюються в інвойсі на кожну партію товару.

Ціна на товар встановлюється в євро. Ціна за одиницю товару визначається в кожному конкретному випадку законним представником продавця і покупця та вказується в інвойсі на товар (пункти 3.1 та 3.2 розділу 3 контракту).

Строк оплати - 180 днів з моменту поставки (пункт 4.3 контракту).

На виконання вимог контракту від 01 лютого 2024 року виставлено інвойс № FS/24/5/1 від 10 травня 2024 року на суму 1 000 євро; товар напівпричів вантажний; марка: SCHMITZ GOTHA; модель: SCF24G; номер шасі: НОМЕР_3 ; календарний рік виготовлення: 2007. Виставленням інвойсу визначено митну вартість товару за ціною договору.

З метою розмитнення товару, що був отриманий відповідно до умов згаданого контракту, товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАКС-ВІНН" разом з електронною митною декларацією № 24UA80U0 від 16 травня 2024 року подало митному органу наступні документи: рахунок-фактур (інвойс) № FS/24/5/1 від 10 травня 2024 року, декларацію про походження товару № FS/24/5/1 від 10 травня 2024 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22 лютого 2007 року № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28 вересня 2018 року № НОМЕР_2 , документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 15 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 02/02/24 від 01 лютого 2024 року, інші некласифіковані документи (фото), декларацію країни відправлення від 12 травня 2024 року № 24PL412020E0589586.

Враховуючи положення частини 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом направлено декларанту електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів.

Проте, декларант відмовився надавати додаткові документи.

За результатами розгляду поданих документів митним органом 16 травня 2024 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UА401000/2024/000158/2, згідно з яким скориговано вартість товару.

Підставами для коригування митної вартості ввезеного товару слугувало те, що в наданій довідці про транспортні витрати б/н від 15 травня 2024 року не зазначено безпосередній географічний пункт перетину митного кордону, до якого здійснювався розрахунок транспортних витрат від місця завантаження, а також у довідці зазначено, що страхування транспортного засобу не проводилося, хоча страхування на території Європейського Союзу є обов`язковим для транспортних засобів, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).

Як зазначено у рішенні далі, позивачем не надано документи, що відповідно до частини 1 та частини 2 статті 53 Митного кодексу України в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості. В той же час, на відкритих інтернет-ресурсах (Autoline.ua, Mobile.de), які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, наявні пропозиції з продажу максимально схожих транспортних засобів за значно вищою вартістю, ніж заявлена декларантом від 7004 до 8198 євро. З огляду на вищевикладене у контролюючого органу існував обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості.

Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, тому відповідно до пунктів 2, 3 статті 58 Митного кодексу України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Джерелом числового значення митної вартості є митна декларація від 24 квітня 2024 року № UA204020/2024/005469, за якою оформлено товар « 1. Напівпричіп контейнеровіз, трьохвісний, марки "SCHMITZ GOTHA", модель "SCF24G", ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_4 , вантажопідйомність - 34.150 т, маса в разі максимального завантаження - 39.000 т, бувший у використанні, рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення -2007» та складає 3500 Євро.

У зв`язку із прийняттям згаданого вище рішення про коригування митної вартості товарів митним органом сформовано і картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA401020/2024/000655.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно ч.2 ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

За приписами частин 1 та 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України, частиною першою якої обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною другою зазначеної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частинами першою, другою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14 та від 17.06.2022 у справі № 826/11710/17.

Як вірно зазначає суд першої інстанції, вимога митного органу надати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МК України є безпідставною, адже виявлені митним органом в оскаржуваному рішенні порушення не стосуються саме числових значень складових митної вартості товару.

Окрім наведеного вище, на протиправність рішення про коригування митної вартості ввезеного товару вказує також і наступне.

При цьому, аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, у рішенні про коригування митної вартості ввезеного товару відповідачем не наведено.

Водночас, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, відповідач послався лише на деякі розбіжності (неточності), які не стосуються числового значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, в рішенні про коригування митної вартості товарів, що оскаржується, відповідач вказав про те, що в наданій довідці про транспортні витрати б/н від 15 травня 2024 року не зазначено безпосередній географічний пункт перетину митного кордону, до якого здійснювався розрахунок транспортних витрат від місця завантаження, а також у довідці зазначено, що страхування транспортного засобу не проводилося, хоча страхування на території Європейського Союзу є обов`язковим для транспортних засобів, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Згідно з умовами контракту №02/02/24 від 01 лютого 2024 року поставка товару здійснюється за умовами FCA. Тобто за умовами поставки основну частину перевезення забезпечує покупець, який сам обирає транспорт, сам організовує його ланцюг, заключає договори перевезення.

В даному ж випадку позивач для підтвердження витрат на транспортування надав довідку про транспортні витрати від 15 травня 2024 року, в якій вказано, що вартість перевезення транспортного засобу, вказаного в інвойсі № FS/24/5/1 від 10 травня 2024 року, складає 350 євро.

Таким чином, посилання відповідача на те, що довідка про транспортні витрати від 15 травня 2024 року не містить інформації про безпосередній географічний пункт перетину митного кордону, до якого здійснювався розрахунок транспортних витрат від місця завантаження є помилковими, адже, як вірно зазначив представник позивача, така інформація наявна у самій митній декларації (графа 29), де вказана точка в`їзду - UA209040, який є пунктом пропуску "Шегині-Медика".

Щодо доводів представника відповідача про те, що страхування на території Європейського Союзу є обов`язковим для транспортних засобів, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування, а в довідці від 15 травня 2024 року зазначено про нездійснення страхування транспортного засобу, колегія суддів враховує, що згідно з пунктом 8 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо здійснювалося страхування.

Разом із тим, ненадання позивачем страхових документів не є підставою для коригування митної вартості транспортного засобу за резервним методом та може свідчити лише про те, що страхування транспортного засобу не здійснювалося.

Окремої уваги заслуговує й те, що, визначаючи митну вартість товару за резервним методом, митний орган зазначив, що джерелом числового значення митної вартості є електронна митна декларація від 24 квітня 2024 року № UA204020/2024/005469, за якою оформлено товар « 1. Напівпричіп контейнеровіз, трьохвісний, марки "SCHMITZ GOTHA", модель "SCF24G", ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_4 , вантажопідйомність - 34.150 т, маса в разі максимального завантаження - 39.000 т, бувший у використанні, рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення - 2007» та складає 3500 Євро.

Поряд з цим, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що електронна митна декларація від 24 квітня 2024 року № UA204020/2024/005469 не може вважатися об`єктивним джерелом інформації в цілях коригування митної вартості товару, оскільки відповідачем не враховано усі індивідуальні ознаки товару, його кількість, умови поставки, адже товар, зазначений у такій митній декларації, не є ідентичним товару, який подавався для митного оформлення позивачем відповідно до митної декларації № 24UA80U0 від 16 травня 2024 року.

Як наслідок, суд першої інстанції оцінив наявні у справі докази та обґрунтовано вважав, що подані позивачем для митного оформлення товару документи надавали змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та не надано переконливих доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

При цьому, відповідачем не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної в оскаржуваному рішенні, ідентичності (схожості) товару, доказу, що ці товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, не надав підтвердження застосування послідовно всіх методів визначення митної вартості товарів та неможливості застосування кожного попереднього методу.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, не було відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000158/2 від 16 травня 2024 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/000655, що оскаржується, сформована у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару, що визнане протиправним, а тому така картка відмови теж є протиправною та підлягала скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.