Справа № 240/23927/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 240/23927/24

адміністративне провадження № К/990/18976/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Загороднюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 (головуючий суддя - Нагірняк М.Ф.)

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 (головуючий суддя - Боровицький О.А., судді - Курко О.П., Шидловський В.Б.)

у справі № 240/23927/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 ,

Національного університету оборони України імені Івана Черняховського,

Військової частини НОМЕР_2 ,

Військової частини НОМЕР_3 ,

Військової частини НОМЕР_4

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо встановлення позивачу місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) іншого, ніж січень 2008 року;

- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити належну позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.08.2016, вважаючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу різниці між сумою індексації, виплаченої за період з 07.09.2019 по 15.08.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації, виплаченої за період з 07.09.2019 по 15.08.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення та з 07.09.2019 по день фактичної виплати різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо встановлення позивачу місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) іншого, ніж січень 2008 року;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити належну позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29.08.2016 по 28.02.2018, вважаючи місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року;

- визнати протиправними дії Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо ненарахування та невиплати позивачу різниці між сумою індексації виплаченої за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації виплаченої за період з 01.03.2018 по 04.06.2018 і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 29.08.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення та з 01.03.2018 по день фактичної виплати різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу різниці між сумою індексації виплаченої за період з 05.06.2018 по 09.11.2018 і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації, виплаченої за період з 05.06.2018 по 09.11.2018, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 05.06.2018 по день фактичної виплати різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати позивачу різниці між сумою індексації, виплаченої за період з 10.11.2018 по 06.09.2019, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації, виплаченої за період з 10.11.2018 по 06.09.2019, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 10.11.2018 по день фактичної виплати різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати позивачу різниці між сумою індексації, виплаченої за період з 16.08.2022 по 22.11.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації, виплаченої за період з 16.08.2022 по 22.11.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 16.08.2022 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду від 26.12.2024. Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати різниці між сумою індексації, виплаченої за період з 16.08.2022 по 22.11.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити позивачу різницю між сумою індексації, виплаченої за період з 16.08.2022 по 22.11.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078; зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - за період з 16.08.2022 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення.

3. При прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, та не доведення поважності причин пропуску такого.

4. Сьомий апеляційний адміністративний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції та постановою від 02.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 - без змін.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, скаржник просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

6. У доводах касаційної скарги позивач вказує на те, що стаття 233 Кодексу законів про працю України початок перебігу строку звернення до суду з вимогами про стягнення належного грошового забезпечення пов`язує не з моментом звільнення, а з днем одержання письмового повідомлення про суми, нараховані ти виплачені особі при звільненні. Скаржник наголошує, що відповідач при виключенні позивача зі списків особового складу військової частини не надав позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при виключенні позивача, а тому позивач не міг передбачити протиправну поведінку з боку командування військової частини під час нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за час проходження служби та при виключенні зі списків особового складу частини. Позивач зауважує на тому, що Військова частина НОМЕР_4 продовжує вчиняти протиправні дії щодо ненадання письмового повідомлення у відповідь на заяву позивача від 28.08.2024.

Позиція інших учасників справи

7. Відповідач (Військова частина НОМЕР_4 ) правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух касаційної скарги

8. Ухвалою від 19.05.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М. відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

9. Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2025 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

10. Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.12.2025 № 1558/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 240/23927/24 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., яка входить до складу постійної колегії суддів.

11. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Загороднюка А.Г. для розгляду судової справи № 240/23927/24.

Джерела права та акти їхнього застосування

12. Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

13. За правилами частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

14. Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

15. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

16. Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

17. Відповідно до абзацу першого статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

18. За правилами частин першої та другої статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Позиція Верховного Суду

19. Приписами частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

20. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, колегія суддів виходить із такого.

21. Для правильного вирішення цього спору необхідно з`ясувати, з якою подією слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду з вимогами щодо нарахування та виплату позивачу різниці між сумою індексації, виплаченої за період з 16.08.2022 по 22.11.2022, і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячної фіксованої суми індексації) у відповідності до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

22. Суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимоги здійснити нарахування та виплату сум, право на які він набув під час проходження військової служби. При цьому важливим є те, що позов про стягнення належного грошового забезпечення подано вже після виключення позивача зі списків особового складу військової частини.

23. У Рішенні від 05.10.2013 № 8-рп/2013 Конституційний Суд України, аналізуючи положення трудового законодавства в контексті конституційного звернення‚ виходив з того, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.

24. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника‚ існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя, у тому числі й у разі простою - зупинення роботи, що було викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (форс-мажор) тощо.

25. Конституційний Суд України зазначив, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому указані виплати‚ гарантовані державою‚ і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

26. З урахуванням викладеного Конституційний Суд України констатував, що під заробітною платою, що належить працівникові, або‚ за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу (у редакції, чинній до 19.07.2022)‚ належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

27. Чинна редакція частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України містить поняття «суми, що належать працівникові при звільненні».

28. З огляду на викладене, спірні правовідносини регулюються частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, якою визначено тримісячний строк (з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні) звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

29. На переконання Суду, початок перебігу строку звернення до суду у цій справі, з урахуванням частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, слід пов`язувати з моментом, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому (у період з 16.08.2022 по 22.11.2022) сум. Таким моментом може бути день вручення розрахункового листа, довідки про нараховані та виплачені суми тощо.

30. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, постановленій у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, у якій Судова палата сформувала єдиний підхід до застосування частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, якого дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постанові від 25.09.2025 у справі № 440/9690/24.

31. З огляду на обставини цієї справи, Суд зазначає, що для правильного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 16.08.2022 по 22.11.2022 слід з`ясувати наявність/відсутність у відповідача (Військової частини НОМЕР_4 ) документального підтвердження ознайомлення позивача до 05.12.2024 (до моменту звернення до суду із цим позовом) з розміром та складовими нарахованого та виплаченого у спірному періоді грошового забезпечення, як-то докази направлення/видачі розрахункових листів, довідок про грошове забезпечення тощо.

32. За результатом установлення указаних обставин стане можливим визначити день, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод чи інтересів, а отже установити початок відліку тримісячного строку звернення до суду з цим позовом (у частині вимог за період з 16.08.2022 по 22.11.2022) та, за необхідності, з`ясувати наявність поважних причин пропуску такого строку.

33. Отже, висновки судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем тримісячного строку звернення з вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за період з 16.08.2022 по 22.11.2022 є передчасними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

34. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

35. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі № 240/23927/24 скасувати.

3. Справу № 240/23927/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Житомирського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

А.Г. Загороднюк