Справа № 420/41932/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Скупінська О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65007, м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34, код в ), третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 19.12.2025 надійшла позовна заява ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. Кузьменка І.М. від 12.05.2025 по ВП № 78054126 про стягнення з ХЗВ ВСП ЗСУ виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Відповідно до глави 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме стаття 49, визначає таких часників судового процесу як:

- треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача чи відповідача;

- треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача чи відповідача.

Натомість, в позовній заяві ІНФОРМАЦІЯ_2 не визначили наявність чи відсутність самостійних вимог щодо предмету спору третьої особи та на стороні позивача чи відповідача вона виступає.

Частиною 6 ст. 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У прохальній частині позову, позивач просить поновити строк звернення до суду обгрунтовуючи тим, що 05.06.2025 російські війська вдарили по центру Херсона чотирма керованими авіабомбами. Поцілили у будівлю обласної державної адміністрації й частково її зруйнували. Також пошкоджені будинки та магазини, які розташовані поряд. Руйнівних пошкоджень зазнала будівля тимчасового місцезнаходження документів ХЗВ ВСП ЗСУ, в тому числі претензійно-позовної роботи, та там могли бути матеріали ВП № 78054126. За даним фактом відкрито кримінальне провадження №0000277 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: частина перша статті 438 КК України (Воєнні злочини). Витяг з ЄРДР долучається. Таким чином позивач не може ані підтвердити, ані спростувати, ані підтвердити факт надходження від Відповідача постанови про відкриття ВП №78054126 від 12.05.2025.

Крім того зазначили, що з метою належного захисту інтересів ІНФОРМАЦІЯ_3 та керуючись пунктом 4.9 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України, Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 грудня 2016 року №744, подано рапорт з проханням надати доручення помічнику начальника відділу начальнику фінансово-економічної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо здійснення оплати судового збору за подачу позовної заяви у сумі 2 422,40 грн. за зазначеними у додатку реквізитами у термін до 25.08.2025 року. 09.08.2025 потребу в коштах для сплати судового збору внесено в основну заявку до забезпечувального фінансового органу Міністерства оборони України за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Матеріалами цієї справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зволікаючи, після того як дізнався про стан відкритого ВП № 78054126, але не отримавши оскаржувану постанову, замовив кошти з Державного бюджету України для оплати судового збору, на підтвердження чого, до позовної заяви долучено розрахунок та витяг з додаткової заявки-розрахунку.

Після отримання оскаржуваної постанови ВП № 78054126 від 12.05.2025, та дотримання десятиденного строку з моменту отримання відповіді Департаменту, упродовж якого було реалізовано звернення до ВПВР та Департаменту щодо відновлення порушених прав, в десятиденний строк відбулося звернення до суду з позовом після отримання відповіді від Департаменту, вказує про вжиття ХЗВ ВСП ЗСУ активних дій, спрямованих на з`ясування підстав, з приводу яких прийнято оскаржуване рішення, що, на думку Позивача, зокрема, але не виключно, свідчить про поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано ст. 287 КАС України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

У відповідності до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами частини п`ятої цієї статті визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Представником позивача зазначено, що 21.10.2025 ХЗВ ВСП ЗСУ звернувся до Департаменту з приводу протиправної діяльності УЗПВР у Херсонській обл.) стосовно незаконного стягнення виконавчого збору ВПВР УЗПВР у Херсонській обл., без стягнення основної суми боргу, стосовно виконавчих проваджень, де позивач виступає боржником, де було зазначено в тому числі і посилання на оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 78054126 від 12.05.2025.

Під «поважними причинами» слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Загалом правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Зрештою право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивач в обґрунтування заяви про поновлення строків звернення з позовною заявою зазначено, що 05.06.2025 внаслідок авіаудару зазнала пошкоджень будівля тимчасового місцезнаходження представників ХЗВ ВСП ЗСУ, які в тому числі, здійснювали заходи претензійно-позовної роботи та могли мати доступ до матеріалів ВП № 78054126.

Разом з цим, у позовній заяві позивачем вказано, що 11.08.2025 на адресу ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. направлено заяву про отримання постанови про відкриття ВП № 78054126. 16.09.2025 у відповідь на запит, ВПВР УЗПВР у Херсонській обл. надіслав на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 постанову про відкриття ВП №78054126.

Відтак, про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатись 16.09.2025 з моменту отримання постанови про відкриття ВП №78054126.

Щодо посилання позивача на тривале не надання відповідей на скарг на дії державного виконавця, які подавалися ним з метою досудового врегулювання спору, як на причину пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

По-перше, скарги на дії державного виконавця подавалися позивачем 21.10.2025 та 24.10.2025, тобто після закінчення строку 10-денного звернення до суду.

По-друге, подання скарг на дії виконавця не є досудовим порядком вирішення спору, передбаченим законом, та не може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Також суддя критично відноситься до посилань позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на запровадження воєнного стану на території країни і продовження строку дії воєнного стану в Україні, перебування позивача в зоні бойових дій, на погіршення ситуації у енергосистемі, оскільки вказані обставини жодним чином не перешкоджали у звернення зі скаргами на дії державного виконавця.

Крім того, суддя зауважує, що позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 почав вживати заходи досудового врегулювання спору, у зв`язку з ненадходженням від забезпечувального фінансового органу Міністерства оборони України квитанції про сплату судового збору та після отримання платіжної інструкції від 10.11.2025 №811 про сплату судового збору одразу звернувся до суду з позовом.

З наведеного убачається, що зволікання позивача зі зверненням до суду з даним позовом, фактично пов`язане з тривалим ненадходженням від забезпечувального фінансового органу Міністерства оборони України квитанції про сплату судового збору.

В даному випадку суддя враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 30 вересня 2025 року у справі № 120/4637/24, в якій зазначено: «…перевіряючи аргументи військової частини НОМЕР_1 щодо наявності перешкод у сплаті судового збору, як поважну причину для поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що органи влади, що діють як суб`єкти владних повноважень від імені Держави та є учасниками процесу, мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не повинні допускати затримки та невиправданого зволікання при виконанні своїх процесуальних обов`язків.

29. Відповідаючи на аргументи заявника касаційної скарги, Верховний Суд підкреслює, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.».

Таким чином, суддя уважає, що тривале ненадходженням від забезпечувального фінансового органу Міністерства оборони України квитанції про сплату судового збору, не може уважатись поважною причиною пропуску строку звернення до суду з позовною заявою.

Вивчивши вказану заяву та надавши правову оцінку її змісту, суддя приходить до висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не наведено обставини, які були об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом у визначений законом строк та надано доказів на підтвердження зазначених обставин.

Також, суддя вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 КАС України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду оформленої належним чином позовної заяви, відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України, в якій має бути зазначено наявність чи відсутність самостійних вимог щодо предмету спору третьої особи та на стороні позивача чи відповідача вона виступає, а також заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 про визнання дій протиправною та скасування постанови залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА