Справа № 480/9325/25
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22 грудня 2025 року Справа № 480/9325/25

Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яка полягає у системному та послідовному непроведенні щорічної індексації (перерахунку) пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", шляхом збільшення базового показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який був фактично застосований для обчислення його пенсії при призначенні (9118,81 грн), а також у неправомірній заміні належної індексації встановленням фіксованих мінімальних щомісячних доплат (135 грн, 100 грн, 100 грн);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити належну індексацію та провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 відповідно до імперативних вимог частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та принципу послідовності перерахунків шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення його пенсії (9118,81 грн), на коефіцієнти збільшення:

на коефіцієнт 1,11 починаючи з 01 березня 2021 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році");

на коефіцієнт 1,14 починаючи з 01 березня 2022 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році");

на коефіцієнт 1,197 починаючи з 01 березня 2023 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році");

на коефіцієнт 1,0796 починаючи з 01 березня 2024 року (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році");

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 всієї суми недоотриманої пенсії, яка утворилася внаслідок проведення вказаного перерахунку (індексації) за період, починаючи з 01 березня 2021 року, з урахуванням раніше проведених фактичних виплат.

Ухвалою від 11 грудня 2025 року вказану позовну заяву суд залишив без руху, оскільки позивачем не було додано до позовної заяви заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновано надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску в частині вимог протягом десяти днів з дня вручення йому копії ухвали.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху 17.12.2025 позивач надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій, однак, не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску. Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду в заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався лише після отримання листа відповідача від 11.11.2025 у відповідь на його звернення щодо проведення індексації пенсії. І лише з моменту його отримання йому стало відомо про порушення його прав, а саме непроведення індексації із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плат (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Крім того, до отримання відповіді йому не було відомо про застосування саме такого механізму індексації, оскільки будь-яке індивідуальне рішення з цього питання відповідач не приймав та позивачу не вручав, а порядок пенсійних розрахунків є складним і спеціальним. Крім того, як поважну причину пропуску строку звернення до суду позивач зазначає введення на території України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнного стану та необхідність у зв`язку з цим першочергового вирішення питань особистої безпеки та життєзабезпечення.

Вивчивши зміст поданої заяви, зміст позовної заяви та дослідивши додані до неї документи, суддя вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині позовних вимог про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2021 року до 05 червня 2025 року як таку, недоліки якої не усунено, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, залишаючи позовну заяву без руху, суд виходив з того, що позивач знав про порушення своїх прав з 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023 та 01.03.2024 коли виникли спірні правовідносини щодо непроведення індексації пенсії. Отже, він пропустив строк звернення до суду.

У поданій заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач не зазначив підстави пропуску строку звернення до суду та не надав доказів поважності причин його пропуску, натомість указує, що на момент звернення до суду відповідач не нарахував індексацію пенсії у розмірі, в якому позивач просить у позовній заяві, що свідчить про триваючий характер порушення права.

Приймаючи рішення про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2021 року до 05 червня 2025 року, суд враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Суд зазначає, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Доводи заявника щодо введення в Україні воєнного стану не можуть вважатись обґрунтованими та розцінюватись як належна та поважна підстава для поновлення строку звернення до суду, оскільки введення воєнного стану в Україні є загальновідомою обставиною та не потребує доказування, водночас позивач не вказав, які саме обставини у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану перешкоджали йому звернутися до суду в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд наголошує, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Як встановлено зі змісту позовних вимог, позивач, зокрема, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок (індексацію) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. № 127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" та постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році".

Отже, спірні правовідносини виникли 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023 та 01.03.2024, однак із вказаною позовною заявою позивач звернувся до суду, здавши її на пошту, лише 05.12.2025.

Обґрунтовуючи дотримання процесуального строку звернення до суду з позовною заявою, позивач зазначив, що йому про порушення своїх пенсійних прав стало відомо лише після отримання листа відповідача від 11.11.2025 у відповідь на його звернення щодо проведення індексації пенсії.

Проте суд зазначає, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 вирішив відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18), та дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

З урахуванням викладеного суд визнає, що отримання позивачем листа органу Пенсійного фонду у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Звернувшись до суду з цією позовною заявою, здавши її на пошту, 05 грудня 2025 року, позивач заявив позовні вимоги з 01 березня 2021 року, у зв`язку з чим з урахуванням викладеного вище висновку вони можуть бути захищені судом з 05 червня 2025 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого положеннями частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а не з 01 березня 2021 року, як просить позивач у позовній заяві.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23.

Отже, позивач, знаючи про порушення своїх прав з 01.03.2021, 01.03.2022, 01.03.2023 та з 01.03.2024 до 05.06.2025, пропустив строк звернення до суду з цим позовом. Доказів на підтвердження того, що існували будь-які обставини, які створили перешкоди та заважали йому вчасно звернутися до суду за захистом прав, позивач не надав. Причин пропуску строку позивач не навів.

У свою чергу, приймаючи рішення щодо наявності або відсутності підстав для поновлення строку, суд враховує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 122 КАС України позивач звернувся до суду з позовною заявою, здавши її на пошту, 05.12.2025, тобто після спливу встановленого строку звернення до суду. Будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачем не зазначено.

За змістом ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення його пенсії, з 01.03.2021 1,11, з 01.03.2022 1,14, з 01.03.2023 1,197, з 01.03.2024 до 05.06.2025 1,0796.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 293, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2021 року до 05 червня 2025 року повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Опімах