Справа № 1940/1982/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

Справа № 1940/1982/18

22 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши заяву про встановлення судового контролю у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колексі" до ДПС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2025 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі» адвокатом Накельським Юрієм Богдановичем подано до суду заяву, в якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №1940/1982/18 шляхом зобов`язання відповідача ДПС України подати звіт про виконання такого судового рішення.

Вказану заяву обґрунтовано тим, що рішенням суду у справі №1940/1982/18 зобов`язано Державну фіскальну службу України збільшити реєстраційну суму на величину від`ємного значення в розмірі 32034642 (тридцять два мільйони тридцять чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. зазначеного в рядку 21 податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Колексі за серпень 2015 року та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Оскільки станом на тепер вказане рішення суду відповідачем не виконано, тому заявник вважає наявними підстави для виття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених статтею 382 КАС України.

Ухвалою від 11.12.2025 суд прийняв до розгляду вказану заяву та зобов`язав ДПС України подати суду у строк до 18.12.2025 письмові пояснення щодо поданої заяви стосовно виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у цій справі та їх документальне підтвердження.

17.12.2025 на адресу суду від ДПС України надійшли письмові заперечення на заяву позивача про встановлення судового контролю, у яких відповідач зазначає, що під час ухвалення рішення Тернопільським окружним адміністративним судом від 21.11.2018 по справі №1940/1982/18 судовий контроль не встановлювався, а відтак не може бути встановлений судом окремо від судового рішення. З огляду на викладене ДПС України просить відмовити ТОВ «Колексі» у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку доводам заявника та запереченням боржника щодо заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

У провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №1940/1982/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Суд вирішив:

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незбільшення реєстраційної суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю Колексі має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України збільшити реєстраційну суму на величину від`ємного значення в розмірі 32 034 642 (тридцять два мільйони тридцять чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. зазначеного в рядку 21 податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Колексі за серпень 2015 року та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Колексі сплачений судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 17.12.2019 згідно з постановою Восьмого апеляційного адміністративного, якою апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №1940/1982/18 (адміністративне провадження №К/9901/536/20, №К/9901/4592/20) касаційні скарги Головного управління ДФС у Тернопільській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Тернопільській області, Державної податкової служби України, залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Згідно з вказаною постановою Верховного Суду від 04.03.2021, судом касаційної інстанції здійснено заміну сторони у справі в порядку, встановленому статтею 52 КАС України, шляхом заміни: Головного управління ДФС у Тернопільській області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, Державної фіскальної служби України Державною податковою службою України, для яких усі дії, вчинені в адміністративному процесі, обов`язкові в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

12.02.2025 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи по справі №1940/1982/18, строк пред`явлення до виконання яких згідно статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII встановлено до 18.12.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який станом на час розгляду цієї справи продовжено.

Згідно підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

20.11.2025 виконавчий лист №1940/1982/18, виданий 12.02.2025 Тернопільським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання ДПС України збільшити реєстраційну суму на величину від`ємного значення в розмірі 32034642 грн, зазначеного в рядку 21 податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Колексі» за серпень 2015 року та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, звернуто до примусового виконання, в зв`язку з чим постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79646871.

Звертаючись з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №1940/1982/18, представник стягувача ТОВ «Колексі» зазначає, що незважаючи на набрання законної сили 17.12.2019, вказане судове рішення залишається невиконаним боржником, що суперечить встановленому Конституцією України принципу обов`язковості судового рішення та створює передумови для понесення стягувачем додаткових фінансових витрат.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини п`ятої статті 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Аналогічні приписи містила частина перша статті 382 КАС України у редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду у цій справі (21.11.2018), згідно якої суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зауважує, що норма статті 382 КАС України не містить застереження, що суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення лише одночасно з ухваленням останнього. У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд може постановити ухвалу про зобов`язання останнього подати звіт і після постановлення рішення у справі, якщо цього потребують обставини справи, а тому доводи боржника ДПС України щодо відсутності у суду такого права є необґрунтованими.

До того ж, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого статтею 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

При цьому, встановлення судового контролю шляхом зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Такого висновку дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 31 липня 2018 року у справі №235/7638/16-а.

Відповідно до абзацу 3 статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців. Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом, а саме, Законом України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу, що невчинення стягувачем дій, спрямованих на ініціювання виконання рішення суду в примусовому порядку, не звільняє боржника від обов`язку виконання такого судового рішення.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Як слідує з матеріалів справи, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №1940/1982/18 набрало законної сили 17.12.2019. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. від 20.11.2025 відкрито виконавче провадження ВП №79646871 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 12.02.2025 Тернопільським окружним адміністративним судом у справі №1940/1982/18, про зобов`язання Державну податкову службу України збільшити реєстраційну суму на величину від`ємного значення в розмірі 32034642 (тридцять два мільйони тридцять чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. зазначеного в рядку 21 податкової декларації з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Колексі за серпень 2015 року та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Проте, станом на дату звернення заявника до суду з даною заявою в матеріалах справи відсутні докази виконання боржником ДПС України вказаного судового рішення, яке набрало законної сили 17.12.2019, тобто більше шести років тому, як і докази невиконання судового рішення з поважних причин.

У запереченнях на заяву про встановлення судового контролю у даній справі представником ДПС України також не наведено обставин, з якими пов`язано тривале невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18, від 04 березня 2020 року у справі № 539/3406/17, від 11 червня 2020 року у справі № 640/13988/19.

Зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав вважати, що у разі невстановлення судового контролю шляхом зобов`язання боржника подати звіт про виконання ним рішення суду, - останнє може залишитися невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Враховуючи наведене, суд вважає наявними підстави для задоволення заяви ТОВ «Колексі» про встановлення судового контролю за виконанням рішення у даній судовій справі шляхом зобов`язання ДПС України подати до Тернопільського окружного адміністративного суду, у 30-денний строк, з дати отримання копії цієї ухвали, звіт про його виконання.

Керуючись статтями 241, 248, 256, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колексі» про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі №1940/1982/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колексі" до ДПС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Державну податкову службу України протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання даної ухвали суду подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення від 21.11.2018 у справі №1940/1982/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колексі" до ДПС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 22 грудня 2025 року.

Головуючий суддя Мірінович У.А.