Справа № 160/833/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2025 рокуСправа №160/833/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Меюс Яна Сергіївна, до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Меюс Яна Сергіївна, до Міністерства оборони України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , яка народилася після смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька військовослужбовця;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , яка народилася після смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька військовослужбовця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач і ОСОБА_3 проживали однією сім`єю. ОСОБА_3 , який був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання ним обов`язків військової служби. Позивач зазначає, що за час життя ОСОБА_3 була зачата спільна з ним дитина. 19.07.2023 позивач зареєструвала народження спільної дитини ОСОБА_2 . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2024, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду, встановлено факт батьківства, а саме, встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач звернулась із заявою про резервування за нею та їх майбутньою спільною дитиною одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Міністерство оборони листом від 12.12.2024 відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги і повідомило, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 після загибелі ОСОБА_3 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ). статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону №3515-ІХ від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Разом з цим, пунктом 2 розділу ІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України №3515-ІХ від 09.12.2023 визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вже призначено іншим особам, які мали на її отримання, а саме, матері загиблого. Позивач вважає таку відмову протиправно, тому і звернулась із цим позовом до суду.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/833/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти позовних вимог. В обгрунтування відзиву відповідач зазначає, що законодавство, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин має застосовуватися станом на 02.01.2023 день загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . Позивач вважає, що до спірних правовідносин потрібно застосовувати статтю 16-1 Закону № 2011-ХІІ в редакції Закону № 3515-IX від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024), згідно якого визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав. Проте, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3515-IX від 09.12.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі Закон № 3515-IX) визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Згідно із приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Системний аналіз наведеного законодавства дозволяє, прийти до висновку, що оскаржуваний протокол Комісії прийнятий в межах компетенції та відповідає вимогам законодавства України. Щодо заявлених позовних вимог зобов`язального характеру, відповідач зазначає, що визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримала доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.
Ухвалою суду задоволено клопотання Міністерства оборони України про залучення третіх осіб у справі №160/833/25; залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ; встановлено третім особам десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, а також заяв по суті справи, для подання пояснень або заперечень до них.
Ухвала про залучення до участі третіх осіб була доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Третій особі ОСОБА_4 ухвала разом із матеріалами позовної заяви була направлена на адресу: АДРЕСА_1 рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, вказане відправлення було повернуто на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».

Треті особи не скористались правом на подачу відповідних пояснень або заперечень щодо заяв по суті справи.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) є матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого надана до матеріалів справи.

Згідно з цим свідоцтвом, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого надана до матеріалів справи.

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть від 03.01.2023 №05, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій.

Згідно із довідкою від 03.12.2024 №1005 Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Отже, ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час участі у бойових діях.

23.05.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі №202/21889/23, яке було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2024.

Цим рішенням були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства; встановлено факт батьківства, а саме що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою від 20.02.2024 про резервування за нею та її спільною із ОСОБА_3 дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168.

Листом від 12.12.2024 №7/32041/19 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив позивача про те, що комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову в призначенні грошової допомоги.

До матеріалів справи також надано виписку з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №48/8.

У протоколі вказано, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2024 у справі №202/21889/23 (рішення набрало законної сили 25.06.2024) встановлено факт батьківства загиблого ІНФОРМАЦІЯ_5 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 06.01.2023.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася після загибелі ОСОБА_3 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону №3515-ІХ від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024) визначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, до цих осіб належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

Разом з цим, пунктом 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3515-IX від 09.12.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі Закон № 3515-IX) визначено, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.

Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вже призначено іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: матері загиблого (протокол від 19.06.2023 №204/168/2023).

Ураховуючи вимоги пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-ХІІ відмовити ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на неповнолітню дочку ОСОБА_2 .

Позивач вважає протиправною відмову у призначенні їй одноразової грошової допомоги, тому і звернулась із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спіним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.

Предметом спору у цій справі є питання правомірності рішення комісії Міністерства оборони України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, суд установив, що у справі відсутній спір щодо права ОСОБА_2 , як дитини, зачатої за життя ОСОБА_3 , і народженої після його загибелі.

Відмова відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги обгрунтована тим, що одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вже призначено іншим особам, які мали право на її отримання, а саме, матері загиблого.

Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Вказана редакція статті 16-1 Закону №2011 діяла на час смерті ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» №3515-ІХ від 09.12.2023 внесені зміни, в тому числі і до Закону №2011.

Так, пунктом 4 статті 16-1 Закону №2011 (в редакції Закону №3515-ІХ від 09.12.2023) визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, з-поміж інших, належать діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.

Відповідно до пункту 1 статті 16-3 Закону №2011 одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Згідно із пунктом 9 статті 16-3 Закону №2011 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 10 статті 16-3 Закону №2011).

Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 2 Постанови №168 визначено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абз.1 п.2 зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року №1066).

Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Вказаний Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 5 Порядку №975, зокрема, визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Пунктом 10 Порядку №975 визначено перелік документів, які члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії, в тому числі - заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.

Крім того, Наказом Міністерства оборони України від 25.01.203 №45, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 року за № 176/39232, затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі Порядок №45).

Пунктом 1.4. Порядку №45 визначено, що особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку №45, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Отже, вказаний пункт Порядку №45 повністю відповідає змісту абзацу 13 пункту 2 Постанови №168, на відміну від Порядку №975, який таких застережень не має.

Як установив суд, ОСОБА_3 , який є батьком дитини позивача ОСОБА_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Також, із виписки із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №45/в, суд установив, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні частки одноразової грошової допомоги на неповнолітню дочку ОСОБА_2 , через те, що одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вже призначено іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: матері загиблого (протокол від 19.06.2023 №204/168/2023).

При цьому, заяву про виплату одноразової грошової допомоги в інтересах малолітньої ОСОБА_2 позивач подала вже після прийняття Міністерством оборони України рішення про призначення такої допомоги матері загиблого ОСОБА_3 .

Законодавець не виключає можливість особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, а тому подання позивачем заяви в інтересах народженої після загибелі ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , є правомірною.

Як зазначено вище, і Постановою №168 і Порядком №45 передбачено, що, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Із виписки із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.11.2024 №45/в, суд установив, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні частки одноразової грошової допомоги на неповнолітню дочку ОСОБА_2 , через те, що одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 вже призначено іншим особам, які мали право на її отримання, а саме: матері загиблого (протокол від 19.06.2023 №204/168/2023).

На думку відповідача, на час виникнення спірних правовідносин (прийняття відповідачем спірного у цій справі рішення від 22.11.2024) виникла ситуація, яка визначена абзацом 13 пункту 2 Постанови №168 та пункту 1.6 Порядку №45, а саме: після призначення протоколом комісії Міноборони України одноразової грошової допомоги матері загиблого військовослужбовця, за одержанням такої допомоги звернулась позивач в інтересах малолітньої дитини загиблого, а тому питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Натомість, суд зазначає, що за взаємною згодою осіб або в судовому порядку вирішується питання щодо перерозподілу суми ОГД між особами, які мають на неї право, лише у випадку не тільки після призначення ОГД, але і після виплати ОГД у повному розмірі.

Як станом на час подачі цього позову, так і станом на час ухвалення рішення у цій справі відповідачем не були надані докази виплати матері загиблого ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги. Матеріалами справи підтверджено лише призначення матері загиблого ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Крім того, згідно із положеннями Порядку №975 та Порядку №45 виплати по ОГД проводяться поетапно:

- на першому етапі -1/5 від призначеної ОГД,

- залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної суми - щомісячно, частками, впродовж 40 наступних місяців.

Вказані обставини дають можливість відповідачу провести відповідний перерозподіл одноразової грошової допомоги між особами, що мають право на її отримання.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 08.07.2025 у справі № 280/2822/23, згідно з якою дитина військовослужбовця, яка народилась після загибелі батька військовослужбовця та зачата за життя загиблої (померлої) особи, має право на отримання одноразової грошової допомоги і не повинна нести тягар неможливості перерозподілу цієї допомоги уповноваженим органом або наявності спору щодо перерозподілу цих коштів або повернення неправомірно отриманих коштів з інших осіб. З огляду на положення Конституції України та правових норм, наведених вище, Держава повинна гарантувати виплату одноразової грошової допомоги особам, які мають на неї право.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 22.11.2024 №45/в, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на неповнолітню доньку ОСОБА_5 .

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні і виплаті спірної одноразової грошової допомоги, суд зазначає, що оцінка дій відповідача щодо правомірності відмови у призначенні і виплаті допомоги досліджується в межах прийняття самого рішення і саме через такий спосіб захисту як визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, права позивача будуть відновлені. У той час, коли самі по собі дії щодо винесення рішення не порушують права, свободи та інтереси позивача, адже не мають юридичного наслідку, а відтак не створюють підстав для їх захисту. Тому суд відмовляє у задоволенні позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_3 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню частково.

З огляду на положення ст.139 КАС України, а також часткове задоволення позовної заяви, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 22.11.2024 №45/в, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні частки одноразової грошової допомоги на неповнолітню доньку ОСОБА_5 .

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) ОСОБА_3 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, у їх задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: Міністерство оборони України.

Суддя Н.В. Кучугурна