Справа № 500/4877/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4877/25

22 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 08.04.2025 №1900-0308-8/17096, в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю вітчима ОСОБА_3 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити призначення, нарахування та виплату пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , яка є падчеркою померлого годувальника ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 01.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.02.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка є падчеркою померлому.

Заяву було задоволено та призначено пенсію в разі втрати годувальника на усіх трьох дітей, в тому числі падчерку померлого ОСОБА_2 , однак, листом відповідача від 08.04.2025 позивачку повідомлено, що 28.03.2025 до Головного управління ПФУ в Тернопільській області від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов лист щодо повернення документів на ОСОБА_2 без виконання, у зв`язку із чим виникла переплата пенсії, яка обліковується в Головному управлінні. Зазначено, що підстав для призначення пенсії падчерці за загиблого ОСОБА_3 за нормами Закону №2262-ХІІ немає, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

20.11.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що неодержання ОСОБА_2 аліментів від батька не може вважатись підставою, яка дає право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , оскільки зазначена затримка у стягненні аліментів носить тимчасовий характер і стягнення аліментів буде продовжене в разі виявлення виконавчою службою джерел доходів її батька.

Зазначає, що питання щодо підготовки і подання документів для призначення пенсії належить до компетенції уповноважених структурних підрозділів силових міністерств та відомств.

Отже, саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

03.12.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є вдовою військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 при виконанні завдань з захисту Батьківщини.

05.02.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), яка є падчеркою померлому.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів було призначено пенсію в разі втрати годувальника на усіх трьох дітей позивачки, в тому числі падчерку померлого ОСОБА_2 .

Проте вподальшому, листом від 08.04.2025 відповідач повідомив позивачку про те, що відповідно до статті 34 Закону №2262-ХІІ падчерка, якщо вона не одержувала аліментів від батька, має право на пенсію нарівні з рідними дітьми.

Зазначено, що за виконавчим листом №310/10122/14-ц від 29.01.2015, виданим Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, щодо стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання його дочки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), починаючи з 03.12.2014 позивач одержувала аліменти.

Вказано, що згідно розрахунку від 03.02.2025 №7978 (заборгованість зі сплати аліментів) виданого Тернопільським Відділом державної виконавчої служби Тернопільської області аліменти стягнуті по 30.06.2022.

Зазначено, що з 01.07.2022 по 31.01.2025 мінімальна сума аліментів, яка підлягала стягненню за даний період, однак не стягнута по причині розшуку виконавчою службою джерел доходів ОСОБА_6 , склала 45988,50 грн.

Вказано, що таким чином ОСОБА_2 , одержувала аліменти від батька і одержуватиме їх до досягнення повноліття у відповідності до виконавчого листа виданого судом.

Зазначено, що не одержання нею аліментів від батька в період з 01.07.2022 по 31.01.2025 не може вважатись підставою, яка дає право на призначення пенсії і разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , оскільки зазначена затримка у стягненні аліментів носить тимчасовий характер і стягнення аліментів буде продовжене в разі виявлення виконавчою службою джерел доходів її батька.

Також у даному листі зазначено, що з 01.07.2024 по 31.03.2025 пенсію на ОСОБА_2 було призначено. 28.03.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов лист, щодо повернення документів на ОСОБА_2 без виконання, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії, яка обліковується в Головному управлінні.

Враховуючи вищезазначене, на переконання представника, підстав для призначення пенсії падчерці, за загиблого ОСОБА_3 за нормами Закону №2262-Х1І немає.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у призначенні пенсії в разі втрати годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю вітчима ОСОБА_3 , вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону №1058-ІV пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262 (далі - Закон №2262) визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 1 Закону № 2262 передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ст. 29 Закону №2262 пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті .

Відповідно до ст. 30 Закону № 2262 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

За приписами ст. 31 Закону № 2262 члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону № 2262 мають право на пенсію в разі втрати годувальника пасинок і падчерка, якщо вони не одержували аліментів від батьків, мають право на пенсію нарівні з рідними дітьми.

Спірним питанням в межах даної справи є відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні падчерці ОСОБА_3 пенсії у разі втрати годувальника виключно з-за відсутності спростування факту отримання аліментів від батька ОСОБА_6 на ОСОБА_2 .

Як вже було встановлено судом, право падчерки на отримання пенсії в разі втрати годувальника (вітчима) обумовлюється відсутністю факту одержання аліментів від батька.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що аліментів від ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_2 позивачка не отримувала. Вперше звернулась до органу державної виконавчої служби з приводу примусового виконання виконавчого листа №310/10122/14-ц від 29.01.2015 в листопаді 2022 року.

Також в Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.02.2025 №7978, всупереч зазначеному в листі відповідача від 08.04.2025, відсутні будь-які відомості про отримання нею аліментів до 30.06.2022, натомість міститься інформація про проведені виконавцем нарахування аліментів за період з 01.07.2022 по 31.06.2022, підтверджено, що аліменти за цей період не сплачувались боржником, заборгованість склала 45988,50 грн.

Вищевказані відомості, щодо неотримання позивачем аліментів від ОСОБА_6 на утримання їх неповнолітньої дитини, за час розгляду справи представником відповідача спростовані не були.

За час розгляду справи представником відповідача не було надано доказів здійснення запитів (при розгляді заяви позивача про призначення пенсії) для отримання необхідних відомостей з державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних для встановлення факту отримання або неотримання позивачем аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

При цьому суд зауважує, що поняття "отримання аліментів" не є тотожним із поняттям "стягнення аліментів за рішенням суду", оскільки сам факт наявності судового рішення про стягнення з батька дитини аліментів на користь дитини не виключає можливість ухилення батька дитини від виконання рішення суду та, відповідно, виплати аліментів.

За наведених обставин суд вважає безпідставним доводи органу Пенсійного фонду, що наявність рішення судового про стягнення аліментів є безумовною підставою для позбавлення права на отримання гарантованого законодавством пенсійного забезпечення.

Подібний висновок викладений у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі №260/4634/24.

Щодо покликань відповідача на те, що для призначення пенсії позивачу необхідно звернутися до уповноваженого структурного підрозділу, Міністерства оборони України, суд зазначає наступне.

Оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, врегульовано Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 (надалі Положення №530).

Відповідно до п. 3.1 Положення №530 оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій особам, звільненим з військової служби, та пенсій в разі втрати годувальника членам сімей померлих військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до Закону, а також визначення розміру грошового забезпечення, що враховується при обчисленні та перерахунках пенсій колишнім військовослужбовцям (крім колишніх військовослужбовців строкової військової служби), здійснюються уповноваженими органами Міністерства оборони України - обласними ТЦКСП.

Згідно п. 3.2 Положення №530 заяви про призначення/перерахунок пенсій за формою, передбаченою додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", подаються до головних управлінь Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника через відділи соціального забезпечення (відділи оформлення допомог, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат) обласних ТЦКСП.

Органи Пенсійного фонду України на підставі документів, що надійшли з обласних ТЦКСП, визначають право заявників на пенсію за вислугу років, по інвалідності та в разі втрати годувальника, а також розміри та терміни призначення цих пенсій згідно зі статтями 12 - 42 Закону.

Відповідно до п. 3.8 Положення №530, обласний ТЦКСП у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії:

- приймає від заявника необхідні документи, донараховує вислугу років до дня звільнення військовослужбовця з військової служби та оформлює подання про призначення пенсії за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій;

- передає перший примірник подання та документи, зазначені в пунктах 3.3 - 3.6 цього розділу, до головного управління Пенсійного фонду України за місцем реєстрації особи;

- копію подання долучає до особової справи колишнього військовослужбовця, яка зберігається в обласному ТЦКСП;

- організовує ознайомлення з поданням особи, якій оформлюється пенсія;

- номер подання про призначення пенсії має відповідати номеру, за яким була зареєстрована в Книзі обліку пенсійних документів (додаток 5) заява про призначення пенсії. Подання складається посадовою особою відділу оформлення допомог, військових пенсій та пільг сектору соціальних виплат обласного ТЦКСП, перевіряється та підписується начальником цього відділу, керівником обласного ТЦКСП та завіряється гербовою печаткою.

Вносити виправлення в подання не дозволяється.

Згідно п. 3.14 Положення №530 за запитом органів Пенсійного фонду України обласний ТЦКСП (у межах своєї компетенції) доопрацьовує подані документи для призначення пенсії, а також надсилає додаткові документи (або їх завірені копії), які впливають на розмір пенсії. Водночас розрахунок вислуги років для призначення пенсії та витяги з наказів про звільнення і виключення військовослужбовця із списків військової частини долучаються до його особової справи для постійного зберігання.

З аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що для отримання пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону 2262-ХІІ, особа, яка має право на таку пенсію звертається до відповідного ТЦК та СП, який приймає від заявника заяву та необхідні документи, здійснює обчислення вислуги років для призначення пенсії, оформлює подання про призначення пенсії за формою, встановленою додатком 2 до Порядку 3-1, та передає такі документи до відповідного органу ПФУ.

Якщо для призначення пенсії підготовлено не всі документи, то спочатку подаються наявні документи, а ті яких не вистачає, подаються додатково.

Після надходження документів від ТЦК та СП відповідний орган ПФУ перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності, за необхідності повідомляє заявника або посадову особу уповноваженого органу (структурного підрозділу) про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів, та приймає рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні. При цьому законодавством не заборонено заявнику самостійно надати додаткові документи безпосередньо до органу ПФУ.

Отже, саме органи Пенсійного фонду України на підставі документів, що надійшли від уповноваженого структурного підрозділу, а також додатково наданих документів, визначають право заявників на пенсію і приймають рішення щодо її призначення або про відмову у її призначенні, чи припинення виплати пенсії.

У даній справі, на підставі подання та документів, які надійшли від ТЦК та СП, відповідач прийняв рішення про призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 .

Тому, безпідставним є посилання відповідача на те, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку документів наданих особою, яка має право на пенсію, та наділені компетенцією направити подання про призначення пенсії до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні, оскільки подання ІНФОРМАЦІЯ_7 з необхідними документами було направлено до відповідача, і на підставі наданих документів було прийнято рішення про призначення пенсії.

Як слідує із змісту листа від 28.03.2025 №11/1/4766, ІНФОРМАЦІЯ_8 , після прийняття відповідачем рішення про призначення пенсії, звернувся до начальника ГУ ПФУ в Тернопільській області із проханням повернути пакет документів, що стосується призначення пенсії ОСОБА_2 , стверджуючи, що вона не має права на пенсію, оскільки отримувала аліменти. При цьому, посилаючись на ті ж документи, які надсилались для призначення пенсії, зокрема на розрахунок заборгованості по аліментах.

Разом з тим, як вбачається із наведених вище норм чинного законодавства, визначення права на пенсію по втраті годувальника є виключною компетенцією органу ПФУ.

Суд зазначає, що уповноважений орган, в разі виявлення розбіжностей чи надання недостовірних даних, не позбавлений можливості повідомити орган ПФУ щодо таких обставин. Разом з тим, жодною нормою чинного законодавства не передбачено порядку повернення до ТЦК та СП надісланих документів для призначення пенсії після того, як такі документи були розглянуті органом пенсійного фонду та на підставі яких органом пенсійного фонду вже визначено право заявника на пенсію та прийнято рішення про призначення пенсії.

Отже, отримання такого листа не могло бути безумовною підставою для повернення пакету документів, що стосується призначення пенсії ОСОБА_2 .

Суд зауважує, що сам по собі факт надходження до відповідача такого листа ПФУ не міг створити для позивача будь-яких юридичних наслідків. Водночас, могло стати підставою для прийняття органом ПФУ рішення про припинення виплати пенсії в разі наявності встановлених законом підстав.

Проте, як зазначалося вище, пенсійний орган після розгляду наданих документів, в тому числі і розрахунку заборгованості по аліментах, прийняв рішення про призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, та того, що призначення та виплата пенсії вже відбулося (з 01.07.2024 по 31.03.2025), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 08.04.2025 №1900-0308-8/17096, в поновленні, нарахуванні та виплаті пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю вітчима ОСОБА_3 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити нарахування та виплату пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , яка є падчеркою померлого годувальника ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 01.04.2025.

Обраний спосіб захисту є належним та достатнім для ефективного відновлення порушеного права позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір сплачений згідно платіжної інструкції від 06.08.2025.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 08.04.2025 №1900-0308-8/17096, в поновленні, нарахуванні та виплаті пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю вітчима ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити нарахування та виплату пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_2 , яка є падчеркою померлого годувальника ОСОБА_3 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 01.04.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.