Справа № 380/19185/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/19185/24 пров. № А/857/30265/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р.В.
Носа С.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/19185/24 за адміністративним позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Львів
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГрень Н.М.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У вересні 2024 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач) у якій позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 31 травня 2024 року № 24527/13-01-04-08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 14956,55 грн; № 24531/13-01-04-08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 4484,76 грн; № 24534/13-01-04-08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 675,14 грн.; № 24528/13-01-04-08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 114804,81 грн.; № 24525/13-01-04-08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 232307,96 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/19185/24 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує на те, що у контролюючого органу відсутні повноваження щодо нарахування штрафних санкцій після внесення відомостей про ліквідацію юридичної особи внаслідок реорганізації шляхом приєднання у зв`язку з тим, що вимоги про сплату штрафних санкцій не були пред`явлені у 2-х місячний строк з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги позивач та відповідач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що строки давності визначення податкового зобов`язання на період дії карантину та воєнного стану зупинені. Суд також звернув увагу, що відповідно до пункту 98.7 статті 98 ПКУ, реорганізація платника податків не змінює строків погашення грошових зобов`язань або податкового боргу платниками податків, утвореними в результаті такої реорганізації.

Суд виходив також з того, що проведення камеральної перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, виключно, на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу, не потребує аналізу первинних документів та виїзду до платника.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі Філії "Радехівське лісомисливське господарство", зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та є платником податку на додану вартість.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 25 квітня 2024 року провело камеральну перевірку позивача, як правонаступника ДП «Радехівське лісомисливське господарство». Перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, граничні строки сплати яких припадали на період з 20.11.2020 по 22.02.2021 року.

За результатами перевірки відповідач 25.04.2024 склав Акт № 18266/13-01-04-08-15/44967579.

У акті перевірки зазначено про те, що ДП «Радехівське лісомисливське господарство», правонаступником якого є ДП «Ліси України» в особі філії «Радехівське лісомисливське господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів.

На підставі акта перевірки 31 травня 2024 року відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2024 року №24527/13-01-04 08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 14956,55 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2024 року №24531/13-01-04 08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 4484,76 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2024 року №24534/13-01-04 08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 75,14 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2024 року №24528/13-01-04 08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 114804,81 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2024 року №24525/13-01-04 08/44967579 форми «Ш» на суму штрафних санкцій 232307,96 грн.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 76.3 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Апеляційний суд встановив, що відповідач 25.04.2024 року провів камеральну перевірку позивача щодо порушення граничних термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів на Радехівську ТГ, Лопатинську ТГ, по кодах платежів 130101100 і 13010200 та Червононоградську ТГ по коду платежу 13010200, визначеного відповідно до пункту 257.5 ст.257 ПК України.

За результатами перевірки відповідач встановив порушення позивачем граничних термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів на Радехівську ТГ, Лопатинську ТГ по кодах платежів 13010100 і 13010200 та Червоноградську ТГ по коду платежу 13010200, визначених пунктом 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України.

Щодо доводів позивача про застосування строків давності визначених статтею 102 ПК України, апеляційний суд зазначає наступне.

Загальне правило, встановлене пунктом 102.1 статті 102 ПК України, передбачає, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати таких зобов`язань.

Позивач стверджує, що цей строк сплив, оскільки податкові зобов`язання з рентної плати сплачені у 2020-2021 роках, а штрафні санкції нараховані оскарженими податковими рішеннями у травні 2024 року.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020 року підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено пунктом 52-2. Цей пункт зупинив перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року. Дія карантину була завершена 30 червня 2023 року (постанова КМУ № 651 від 27.06.2023).

Зупинення строків на період дії воєнного стану встановлено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022 року статтю 102 ПК України було доповнено пунктом 102.9, який зупинив перебіг строків, визначених цим Кодексом, на період дії правового режиму воєнного стану. Ця норма була виключена Законом № 3219-IX з 01 серпня 2023 року.

Таким чином, загальний період, протягом якого перебіг 1095-денного строку було зупинено, тривав з 18 березня 2020 року по 01 серпня 2023 року.

Зокрема, у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 240/34220/22 Верховний Суд зазначив, що контролюючий орган при визначенні строків для проведення перевірки та нарахування зобов`язань повинен враховувати періоди зупинення, встановлені законодавством як на час карантину, так і на час дії воєнного стану.

Таким чином, на момент проведення камеральної перевірки (25.04.2024) та прийняття оскаржених податкових повідомлень-рішень (31.05.2024) 1095-денний строк не сплив.

Щодо правових наслідків реорганізації (правонаступництва) позивача, апеляційний суд вказує таке.

Відповідно до ст. 104 Цивільного Кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до пункту 98.7 статті 98 ПК України, реорганізація платника податків не змінює строків погашення грошових зобов`язань або податкового боргу платниками податків, утвореними в результаті такої реорганізації.

Як слідує із матеріалів справи ДП «Радехівське лісомисливське господарство» реорганізоване шляхом приєднання до ДП «Ліси України», тому до ДП «Ліси України» перейшли всі права та обов`язки ДП «Радехівське лісомисливське господарство».

Отже, позивач як правонаступник ДП «Радехівське лісомисливське господарство» є належним суб`єктом відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, що виникли у його попередника.

Щодо правомірності проведення камеральної перевірки, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу другого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/1458/16 зазначив, що для встановлення факту несвоєчасної сплати самостійно задекларованих сум податковому органу достатньо даних інтегрованої картки платника податків.

Проведення камеральної перевірки з цього питання не потребує аналізу первинних документів та виїзду до платника.

Таким чином, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, провівши камеральну перевірку на підставі наявних у нього даних щодо поданої звітності та строків сплати.

Тому суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, зробив вірний висновок про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/19185/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос