Справа № 380/19745/25
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

22 грудня 2025 рокусправа № 380/19745/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач 2), у якому просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №46 від 10.06.2025 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до мого страхового стажу період роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000 та періоди роботи на території російської федерації з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011, відповідно до моєї ОСОБА_1 трудової книжки НОМЕР_1 від 05.05.1995 та повторно розглянути мою, ОСОБА_1 заяву від 02.06.2025 про призначення пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового стажу вищевказаних періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.05.1995 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після досягнення 50-річного віку та маючи необхідний стаж, звернувся до ГУ ПФ України у Львівській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, проте отримав відмову з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Вважає рішення пенсійного органу протиправним і таким, що порушує його право на призначення пенсії за віком.

Ухвалою судді від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

21.10.2025 від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з таких підстав.

Зазначає, що до страхового стажу Позивача не зараховано відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.05.1995 за записом № 1 - № 2 період роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000 оскільки у графі 2 розділу Дата (число, місяць, рік) дата звільнення з роботи містить виправлення, яке не завірене належним чином, чим порушені вимоги Інструкції № 58.

Звертає увагу, 13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Вищезазначена міжнародна угода, при встановленні права на пенсію, надавала можливість враховувати стаж роботи набутий на території будь-якої з держав учасниць Угоди, після 31.12.1991.

У зв`язку із припиненням з 19.06.2023 для України участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

22.10.2025 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву аналогічного змісту, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи позивача визнано особою з інвалідністю 3 групи від загального захворювання терміном на 1 рік.

Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 05.05.1995, містить такі записи про його роботу:

- 05.09.1995 прийнятий на роботу пом. бурильника 4-го розряду в цех освоєння свердловин, вахтово-експедиційним методом зі Львова;

- 09.02.2000 звільнений з роботи у зв?язку із ліквідацією цеху;

- 06.08.2000 прийнятий на роботу помічником бурильника четвертого розряду в цех капітального ремонту свердловин;

- 08.05.2004 переведений бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду того ж цеху;

- 10.03.2005 року переведений бурильником капітального ремонту свердловин сьомого розряду того ж цеху;

- 06.09.2005 переведений інженером-технологом третьої категорії цього ж цеху;

- 06.12.2005 звільнений за власним бажанням;

- 15.07.2006 року прийнятий бурильником 7 розряду в цех капітального ремонту свердловин;

- 24.03.2007 прийнятий на посаду майстра по ремонту свердловин (підземного, капітального);

- 04.06.2007 звільнений з роботи за власним бажанням;

- 03.10.2007 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи;

- 18.08.2008 звільнений за закінченням терміну трудового договору;

- 17.01.2009 прийнятий на посаду майстра капітального ремонту свердловин в цех підземного і капітального ремонту свердловин вахтовим методом;

- 15.09.2009 трудовий договір розірваний з ініціативи працівника;

- 14.08.2011 прийнятий на роботу майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) в цех капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи;

- 19.08.2011 трудовий договір розірваний з ініціативи працівника;

- 23.08.2011 прийнятий в цех капітального ремонту свердловин на посаду майстра капітального ремонту свердловин;

- 16.11.2011 трудовий договір розірвано з ініціативи працівника.

02.06.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою за призначенням пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду за принципом екстериторіальності заяви та наданих позивачем документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення від 10.06.2025 № 46 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення вмотивоване тим, що:

«За наданими документами та даними відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 3 роки 10 місяців 22 дні.

За результатами розгляду документів до заяви: до страхового стажу не зараховано відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 05.05.1995 за записом №1 - №2 період роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000 оскільки у графі 2 розділу "Дата (число, місяць, рік)" дата звільнення з роботи містить виправлення, яке не завірене належним чином, порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58.

Для зарахування вказаного періоду роботи згідно пункту 3 Порядку № 637 необхідно надати належним чином оформлену довідку, видану за місцем роботи (правонаступником/архівним відділом) на підставі первинних документів, та довідку про перейменування (в разі необхідності).

До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 05.05.1995 з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011, оскільки заявник в цей період працювала на підприємствах, які розташовані на території російської федерації. У зв?язку із припиненням з 19.06.2023 для України участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, при призначенні пенсій громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.(…)

Враховуючи вищезазначене, Головним правлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення № 46 від 10 червня 2025 (далі - Рішення від 10.06.2025) про відмову в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону, у зв?язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 12 років.».

Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії та не зарахування періодів діяльності до загального страхового стажу.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Даючи оцінку доводам відповідача про відсутність підстав для зарахування стажу, набутого на території російської федерації після 01.01.1992, у зв`язку із припиненням з 19.06.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд керується таким.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Україна 13.03.1992 стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода).

Відповідно до статті 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

В силу положень статті 6 Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати про те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі Постанова №1328) Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Отже, до набрання чинності Постановою №1328 Україна як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Верховна Рада України 01.12.2022 прийняла Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 № 2783-IX (далі - Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України).

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Тому при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України з 19.06.2023.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно до приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини 1 Європейської соціальної хартії та статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією по відношенню до громадян України, відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) позивача за періоди роботи її у російській федерації.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, відповідно до якого за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановлено судом, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 05.05.1995, містить такі записи про його роботу:

- 06.08.2000 прийнятий на роботу помічником бурильника четвертого розряду в цех капітального ремонту свердловин;

- 08.05.2004 переведений бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду того ж цеху;

- 10.03.2005 року переведений бурильником капітального ремонту свердловин сьомого розряду того ж цеху;

- 06.09.2005 переведений інженером-технологом третьої категорії цього ж цеху;

- 06.12.2005 звільнений за власним бажанням;

- 15.07.2006 року прийнятий бурильником 7 розряду в цех капітального ремонту свердловин;

- 24.03.2007 прийнятий на посаду майстра по ремонту свердловин (підземного, капітального);

- 04.06.2007 звільнений з роботи за власним бажанням;

- 03.10.2007 прийнятий майстром капітального ремонту свердловин в цех капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи;

- 18.08.2008 звільнений за закінченням терміну трудового договору;

- 17.01.2009 прийнятий на посаду майстра капітального ремонту свердловин в цех підземного і капітального ремонту свердловин вахтовим методом;

- 15.09.2009 трудовий договір розірваний з ініціативи працівника;

- 14.08.2011 прийнятий на роботу майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) в цех капітального ремонту свердловин вахтовим методом роботи;

- 19.08.2011 трудовий договір розірваний з ініціативи працівника;

- 23.08.2011 прийнятий в цех капітального ремонту свердловин на посаду майстра капітального ремонту свердловин;

- 16.11.2011 трудовий договір розірвано з ініціативи працівника.

Суд звертає увагу, що трудова книжка містить чіткі записи про спірні періоди роботи позивача, з посиланням на накази про прийняття, переведення та звільнення позивача, які скріплені печатками та підписами уповноважених осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування відповідачем періодів роботи позивача з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011 на території російської федерації.

Отже, періоди роботи позивача з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011 на території російської федерації необхідно зарахувати до його страхового стажу.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000, суд звертає увагу на таке.

Правила ведення трудових книжок найманих працівників деталізовані нормами постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (далі Постанова №301), Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі Інструкція №58).

Так, за приписами п. 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічна норма міститься у п. 4 Постанови №301.

Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.

Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім цього, відповідно до п. 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в тому числі внесення до неї записів є підприємство роботодавець.

Як встановлено судом, трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 від 05.05.1994, містить такі записи про його роботу:

- 05.09.1995 прийнятий на роботу пом. бурильника 4-го розряду в цех освоєння свердловин, вахтово-експедиційним методом зі Львова;

- 09.02.2000 звільнений з роботи у зв?язку із ліквідацією цеху;

Суд зазначає, що записи за період роботи позивача, який не врахований відповідачем (з 05.05.1995 по 09.02.2000) є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення, посилання на накази та скріплені печаткою.

При цьому, не заслуговують на увагу покликання відповідача у спірному рішенні, що дата звільнення з роботи містить виправлення, яке не завірене належним чином.

Суд зазначає, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Суд звертає увагу, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 у справі №291/99/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при розгляді цієї справи.

Таким чином, оскільки трудова книжка містить відомості про роботу позивача з 05.05.1995 по 09.02.2000, то відповідачем протиправно не зараховано вказаний період до його страхового стажу.

Отже, період роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000 необхідно зарахувати до його страхового стажу.

За встановлених фактичних обставин та оцінки поданих позивачем до заяви про призначення пенсії по інвалідності документів, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування відповідачем періодів роботи позивача з 05.05.1995 по 09.02.2000 та періоди роботи на території російської федерації з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011, що призвело до прийняття рішення від 10.06.2025 № 46 про відмову у призначенні пенсії.

З огляду на наведене, рішення відповідача 2 від 10.06.2025 № 46, яким відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 02 квітня 2024 року у справі № 520/7071/21, відповідно до яких: «(…) 44. Поряд з цим, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) та поновлення виплати пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на поновлення виплати пенсії.

45. Заява представника та додані до неї документи не були перевірені пенсійним органом за процедурою, визначеною Порядком № 22-1, у зв`язку з чим, суд не може перебирати на себе вирішення питань, які входять до компетенції суб`єктів владних повноважень та досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність у позивача права на поновлення виплати/призначення знов спірної пенсії.

46. Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

47. Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії (враховуючи надану у цій постанові Верховного Суду правову оцінку), що за даних конкретних умов забезпечує ефективний і належний спосіб судового захисту в тій мірі, яка є необхідною (…)».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи відповідача-1 та відповідача-2 про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Тому такі доводи судом до уваги не беруться.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірному рішенню, яке зумовило звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що рішення відповідача 2 від 10.06.2025 № 46 про відмову у призначенні пенсії, не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності та порушує право позивача на призначення пенсії по інвалідності, тому таке рішення потрібно визнати протиправними та скасувати, задовольнивши першу позовну вимогу.

Суд враховує практику Верховного Суду викладену у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, тобто ГУ ПФ України в Херсонській області.

Отже, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФ України у Львівській області необхідно відмовити, оскільки останній не здійснював опрацювання пенсійної справи позивача та не приймав жодних рішень.

Інші позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача 2:

- зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000, з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.05.1995;

- повторно розглянути заяву позивача від 02.06.2025 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням висновків наданих судом у цьому рішенні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір необхідно стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, оскільки саме ним прийнято оскаржене рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 10.06.2025 № 46 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 05.05.1995 по 09.02.2000, з 06.08.2000 по 06.12.2005, з 15.07.2006 по 04.06.2007, з 03.10.2007 по 18.08.2008, з 17.01.2009 по 15.09.2009, з 14.08.2011 по 19.08.2011, з 23.08.2011 по 16.11.2011 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.05.1995.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням висновків наданих судом у цьому рішенні.

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів; ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, Херсонська область; ).

Повне рішення суду складено 22.12.2025.

Суддя Кондратюк Юлія Степанівна