Справа № 580/11948/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року справа № 580/11948/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Смартзон до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Хазяінов В.В. в інтересах ТОВ Смартзон (20305, м. Умань, пров. Тихий, 2, оф. 122 ) з адміністративним позовом до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що надані ним документи у повному обсязі підтверджують факт визначення митної вартості товару за першим (основним) методом за ціною договору, а доводи відповідача щодо перегляду митної вартості необґрунтовані.

Відповідач позов не визнав, просивши у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що на виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, за митною декларацією (МД) №25UA54U9 від 06.10.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість. В наслідок чого, обґрунтовано прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Таким чином відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

14.09.2023 між ТОВ Смартзон та компанією QINGDAO JINZE MACHINERY MANUFACTURING Co., Ltd. (КНР) укладено зовнішньоекономічний контракт №14/09-23.

Відповідно до п. 1.1. Контракту компанія QINGDAO JINZE MACHINERY MANUFACTURING Co., Ltd. зобов`язується у порядку та на умовах, визначених контрактом, постачати та передавати у власність ТОВ Смартзон продукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар.

Згідно із п. 1.2. Контракту найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість та ціни товару встановлюються у специфікаціях на постачання товару.

У відповідності до Специфікації на поставку товару №6 від 28.05.2025 (інвойс №UE25-4 від 28.05.2025) до контракту сторони визначили до постачання товар: Комплект стелажу різного асортименту - 10 позиції у кількості 1670 шт. за цінами від 4,80 до 9,00 доларів США за 1 шт. Загальна вартість товару - 11920,00 доларів США. Умови поставки: FOB (Інкотермс 2010) - порт Ціндао, Китайська Народна Республіка (КНР).

З метою митного оформлення вищезазначеного товару 06.10.2025 позивачем до Одеської митниці подано електронну митну декларацію №25UA54U9 з необхідним пакетом документів,

Митну вартість товару було визначено та заявлено декларантом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, оскільки, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України (далі - МК України), основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Разом з ЕМД декларантом було подано усі необхідні для митного оформлення товару документи (перелік зазначений у картці відмови в прийнятті митної декларації №UA500020/2025/000472).

За результатами перевірки ЕМД, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товару, що зафіксовано у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів призначення №UA500020/2025/000472 від 06.10.2025, з причини прийняття рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025.

Відповідно до рішення, усі позиції товару «Комплект стелажу» з цінами від 4,80 до 9,00 доларів США за 1 шт. були фактично об`єднані в один товар «Меблі металеві, стелажі», та митна вартість такого товару визначена, як 4,02 долара США за 1 кг нетто. Відповідно, митна вартість товару, що була розрахована декларантом як 14703,22 доларів США, скоригована до 59136,45 доларів США із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 246 МК метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, що відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, що відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів. Відповідно до ст.52 МК України декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Відповідно до ст.49 МК митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або належить сплаті за ці товари. Ціна, що була фактично сплачена або належить сплаті, - це загальна сума усіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.57 МК визначення митної вартості товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари , декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності ) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.2 ст.54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 статті 54 МК митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) неправильного проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 58 МК метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, що є обов`язковою під час обчислення (ч.2 ст.58). У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 (ч.3 ст.58).

Згідно ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Далі за загальним правилом послідовно повинні бути застосовані методи визначення митної вартості на основі віднімання вартості, передбачений у ст. 62 МК України (крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною) та метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість), передбачений у ст. 63 МК України. Тільки у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання попередніх методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, відповідно до ч.1 ст. 64 МК України митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) за резервним методом.

Судом встановлено, що позивачем для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) №25UA54U9 від 06.10.2025, відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ Смартзон, а саме: Товар № 1 - арт. 31, 5-ярусний Комплект стелажу/ 5 layers Rack set, розміром 1500*700*300мм, на 5 полиць, порошкового фарбування чорного кольору - 150 комп.;- арт. 32, 5-ярусний Комплект стелажу/ 5 layers Rack set, розміром 1500*700*300мм, на 5 полиць, оцинкований -100 комп.;- арт. 111, Комплект повністю металевого стелажу/ Full metal rack set, розміром 1500*750*300мм, на 4 полиці, оцинкований - 200 комп.;- арт. 113, Комплект повністю металевого стелажу/ Full metal rack set, розміром 1500*750*300мм, на 4 полиці, порошкового фарбування білого кольору - 100 комп.;- арт. 115, Комплект повністю металевого стелажу/ Full metal rack set, розміром 1500*750*300мм, на 4 полиці, порошкового фарбування чорного кольору - 100 комп.;- арт. 117, Комплект повністю металевого стелажу/ Full metal rack set, розміром 1700*750*300мм, на 5 полиць, порошкового фарбування білого кольору - 150 комп.;- арт. 118, Комплект повністю металевого стелажу/ Full metal rack set, розміром 1500*750*300мм, на 5 полиць, порошкового фарбування чорного кольору - 150 комп. Товар постачається з написом "SZ.UA". Виробник: QINGDAO JINZE MACHINERY MANUFACTURING CO., LTD.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №25UA54U9 від 06.10.2025 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, зокрема: контракт від 14.09.2023 № 14/09-23, рахунок-фактура (інвойс) від 28.05.2025 №UЕ250-4 та інші документи.

Оцінивши подані документи відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025, в якому зазначено:

1)Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України. До митного оформлення надані рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 03.10.2025 №4209 та довідка про вартість міжнародного перевезення вантажу від 03.10.2025 №147/1. Надання довідки не передбачено умовами договору транспортного експедирування. Крім того, довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку, та на підставі довідки не може здійснюватися оплата за надані послуги. Отже, декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

2)Відповідно до п. 2.6 договору транспортного експедирування від 16.02.2024 № вартість послуг вказується в заявці на надання транспортно-експедиційних послуг, проте заявка надана до митного оформлення не була. Таким чином, відсутність заявки не дає можливості перевірити повноту наданих послуг, пов`язаних з перевезенням товарів або що є умовою їх перевезення, та включення при цьому таких витрат до заявленої митної вартості, які відповідно до частини десятої статті 58 Кодексу повинні включатись до ціни, що фактично сплачена;

3)Відповідно до п. 4.1.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.09.2023 №14/09-23 перший авансований платіж - сума у розмірі 30% загальної вартості партії товару, погодженої у специфікації на поставку такої партії - сплачується покупцем протягом 5 банківських днів з дати затвердження та підписання специфікації (28.05.2025). Відповідно до першого банківського документу від 21.01.2025 №(MUR) 14 сума оплати становить 2474,00 дол. США (20%), а не 30% як зазначено в умовах контракту. Відповідно до пункту 4.1.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.09.2023 №14/09-23 другий платіж - сума у розмірі 70% загальної вартості товару сплачується покупцем протягом 7 календарних днів з дати оформлення коносаменту на таку партію (18.07.2025) та отримання покупцем повідомлення про постачання цієї партії товару (3 календарнідні). Дата коносамента 18.07.2025, проте дата останнього банківського документу 18.08.2025 (перевищує 7 календарних дні) в розмірі 6134,34 дол. США не відповідає 70% передплати, визначеної контрактом. Отже, ні сума передплат в 30% та 70 %, ні дати розрахунків покупцем не відповідають умовам контракту;

4)Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст. 53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. У наданих банківських платіжних документах від 29.05.2025 № (MUR) 14, від 03.07.2025 № (MUR)16, від 15.07.2025 № (MUR) 17 від 26.09.2025 № (MUR) 18 зазначено лише реквізити Контракту та відсутнє посилання на специфікацію/інвойс/проформу-інвойс, що не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар. Відповідно до п. 2.2 Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металах. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України. Така ж правова позиція сформована Вищим адміністративним судом України: Платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури, інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару (Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року - Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2). Отже, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар».

У Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020 суд вказав, що застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, суди в даному випадку визнали необґрунтованим, оскільки вважали, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару .

Також, Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок, що контролюючий орган визначив митну вартість не окремої одиниці товару, як це було зроблено платником податків під час подання митної декларації, а одного кілограма товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні індивідуальні характеристики, які й впливають на формування його ціни. Також Верховний Суд у вказаній Постанові зробив висновок: щодо посилань митного органу в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на ненадання декларантом інформації щодо подібних та ідентичних товарів, суди вважали, що сама по собі відсутність таких відомостей не обґрунтовує неможливість визнання заявленої митної вартості товару .

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-a зробив висновок, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами , як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

В оскаржуваному рішенні зазначені формальні, необґрунтовані підстави неможливості послідовного застосування методів визначення митної вартості.

Митний орган зазначив лише обставину відсутності у нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), і не навів жодну цінову інформацію з єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснення з урахуванням положень ст. 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості. Як вбачається з рішення, Відповідач скоригував митну вартість товару за ЕМД, вказавши лише номер та дату відповідної митної декларації. При цьому, відповідачем взагалі не зазначений опис товару за цими митними деклараціями та інших умов .

Отже, у рішенні Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025 відсутні посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару ніби то є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Також, обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості з поданих позивачем документів відповідач не довів, а суд не встановив.

На підставі вищевикладених обставин суд дійшов висновку визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 цього ж Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у додаткових постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №826/841/17 , від 24.10.2019 у справі №820/4280/17, від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18 , у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі №520/6161/19.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 8500 грн представник позивача надав суду: копію договору №23/1-05/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2024; копію додатку №6 від 10.10.2025 до Договору №23/1-05/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.05.2024, копію акту приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги від 17.11.2025.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що дана справа є нескладною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Також слід врахувати, що представник позивача не приймав участі шляхом представництва інтересів клієнта у суді.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року по справі №826/841/17, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, суд вважає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 8500 грн. не є співмірною, не відповідає принципу справедливості, у зв`язку з чим заявлені витрати є обґрунтованими частково лише у сумі 4500 грн.

Враховуючи викладене у сукупності, суд вважає достатньо обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 4500 грн. відповідачем, тому подана підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000326/2 від 06.10.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю Смартзон () витрати зі сплати судового збору у сумі 4406 (чотири тисячі чотириста шість) грн 49 коп. та відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР