Справа № 944/3966/24
Суддя: Поворозник Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/3966/24
Провадження №2-а/944/22/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

19 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2531811 від 04 липня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На обґрунтування позову покликається на те, що постановою поліцейського роти № 5 батальйону № 1 відділу організації несення служби у м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області капітаном поліції Давидюком О.О. серії ЕНА № 2531811 від 04 липня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він 04 липня 2024 року, о 01:02:42 годині, в с. Оконськ на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 382 км 400м, транспортний засіб SCB S3T, номерний знак НОМЕР_1 керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.п 31.4.3.в ПДР України. Вважає, що дана постанова є незаконною оскільки в ній вказано, що він керував транспортним засобом SCB S3T, номерний знак НОМЕР_1 , проте таким транспортним засобом він не керував, а керував транспортним засобом MAN TGX про що у вищезгаданій постанові немає жодного запису. Та фактично у зазначеному ТЗ SCB S3T номерний знак НОМЕР_1 ліхтарі ближнього світла не передбачені конструкцією оскільки цей транспортний засіб є напівпричепом, отже зазначені у постанові дані являються не вірними та не відповідають дійсності. Також зазначив, що ним здійснювався виїзд на автомобілі в світлу пору доби, але так його маршрут руху пролягав переважно по антомобільних дорогах рух по яких здійсносться з ввімкненим ближнім світлом, фар, згідно п. 9.8 ПДР України то ним для забезпечення безпеки дорожнього руху перед виїздом було здійснено перевірку технічної справності стану і комплектності транспортного засобу відповідно до п. 2.За ПДР України і під час перевірки не виявлено несправності лівої фари в режимі ближнього світла. Однак слідуючи по автомобільній дорозі М-07 Київ Ковель Ягодин (уже в темну пору доби) ним було зауважено що ліва фара ближнього світла її транспортного засобу перестала працювати, та було прийнято рішення для забезпечення безпеки дорожнього руху зупинитись на найближчій АЗС для її заміни або очікування на настання світлої пори доби. В той же час проїхавши декілька кілометрів його було зупинено працівниками поліції, які йому повідомили, що не працює ліва фара його транспортного засобу у темну пору доби. Працівникам полії було надано пояснення про обслини, що склалася, однак його пояснення ними не було враховано, та прийнято рішення притягнути його до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 121 КУпАП та накласти штраф у розмірі 340 грн. Вважає себе невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в його діях відсутня протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Вчиненою умисно не вважається так як він не бажав шкідливих наслідків, свідомо не допускав шкідливих наслідків в момент коли в його транспортному засобі перегоріла лампа ближнього світла фар. Також не є вчиненим з необережності, оскільки перегорання лампи сталось самовільно без його дій чи бездіяльності. Хоч він і міг передбачити настання таких наслідків як перегорання лівої фари у режимі ближнього світла в процесі руху, проте в обстановці, що склалася було неможливо їх усунути та для забезпечення безпеки дорожнього руху прийнято рішення слідувати до найближчої АЗС або місця безпечної зупинки його вантажного транспортного засобу.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

08 серпня 2024 року відповідач Управління патрульної поліції у Волинській області подало відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що позивач у своєму позові вказує, що не керував вказаним у постанові про адміністративне правопорушення транспортним засобом, а саме марки «Schmitz Cargobull SCB S3T», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Проте, на відеозаписах портативного реєстратора поліцейського зафіксовано факт вчинення порушення позивачем, а саме те, що на транспортному засобі марки «MAN TGX 18.440», державний номерний знак « НОМЕР_2 », із напівпричепом «Schmitz Cargobull SCB S3T», державний номерний знак « НОМЕР_1 », не працювала на момент зупинки працівниками поліції ліва фара в режимі ближнього світла фар, що є порушення ПДР. Окрім цього, позивач стверджує, що ним було зауважено, що ліва фара ближнього світла на транспортному засобі «MAN TGX 18.440», державний номерний знак « НОМЕР_3 », перестала працювати і ним було прийнято рішення для забезпечення безпеки дорожнього руху зупинитись на найближчій АЗС для її заміни або очікування на настання світлої пори доби. Однак, при зупинці поліцейськими вищезазначеного транспортного засобу, о 01:02 год. 04 липня 2024 року, позивач взагалі не повідомляв працівникам поліції про те, що має намір зупинитись для усунення поломки, та йому відомо, що ліва фара ближнього світла не працює, а вказав про це лише у позовній заяві. Вищевказане свідчить про те, що позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. На підставі ст. 279 КУпАП було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення з оголошення ОСОБА_1 , його прав та обов`язків відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Таким чином, поліцейським всебічно, повно і об`єктивно було досліджено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому поліцейським, як уповноваженою особою органу Національної поліції, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2531811 від 04 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. ОСОБА_1 було роз`яснено положення статей 307, 308, a також право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП. Постанову було отримано на місці під розписку. 3 відеозапису з місці події також зафіксовано, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Просив у повному обсязі відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

28 серпня 2024 року позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що в оскаржуваній постанові зазначено, що він керував транспортним засобом SCB S3T, номерний знак НОМЕР_1 , проте на доданому представником відеозаписі ніде не зафіксовано транспортний засіб з такими номерними знаками. Як зазначено представником відповідача, що позивач стверджує у позовній заяві про виявлення непрацюючої фари. Під час зупинки працівник поліції почав задавати дуже багато питань та морально чинити психологічний тиск, можливо з якоюсь упередженістю через його вік (про що свідчить доданий представником відповідача відеозапис, в якому працівник поліції на цьому акцентує увагу). В стані хвилювання, він можливо забув повідомити, що виявив під час руху, що ліва фара ближнього світла транспортного засобу перестала працювати та було прийнято рішення для забезпечення безпеки дорожнього руху зупинитись на найближчій АЗС для її заміни або очікування на настання світлої пори доби. Проте це не свідчить про наявність у нього намірів уникнути адміністративної відповідальності. Також працівник поліції не спитав у нього чи має він можливість поміняти лампу ближнього світла та не дав змоги усунути недолік на місці, а навпаки спонукав здійснювати розвороти та небезпечні маневри в темну пору доби (хоча спереду в 200м була АЗС по напрямку його руху, яка була освітлена та на якій можна було здійснити зупинку). Також в момент зупинки його автомобіля працівником поліції не чітко видно непрацюючу ліву фару в режимі ближнього світла через відблиски фар проїжджаючого спереду легкового авто та досить погану якість відео-зйомки. В подальшому при спілкуванні з поліцейським на відео теж важко визначити яка з фар не горить. Водночас фотознімок з місця виявлення можливого адміністративного правопорушення не може братись судом до уваги, оскільки діючий закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони. Всі прилади відео-фіксації, зокрема, такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах, мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях. Здійснені працівниками поліції фотознімки з особистих мобільних телефонів або інших не облікованих пристроїв, не можуть бути належними доказами у справах про притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. В свою чергу фотокарта, яка долучена до матеріалів, не містить жодних даних про пристрій за допомогою якого здійсненна фотофіксація. Також вважає, що твердження представника відповідача, що ним не надано жодних доказів при поданні позову, щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки у даних категоріях справи обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області в судове засідання не прибув, однак у відзиві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просить у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача і представника відповідача.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановив суд, постановою в справі про адміністративне правопорушення серії EНА № 2531811 від 04 липня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається із змісту цієї постанови, підставою накладення адміністративного стягнення було те, що ОСОБА_1 04 липня 2024 року, о 01:02:42 годині, в с. Оконськ на автомобільній дорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин, 382 км 400м, керував транспортним засобом SCB S3T, номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив вимоги п.п 31.4.3.в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 31.4.3 в ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разу, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно із 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доками.

Такий обов`язок органів (посадових осіб) Національної поліції, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, кореспондується з їх обов`язками як суб`єктів владних повноважень дотримуватись при прийнятті рішень критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Також відповідно до ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції належить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як вбачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не заперечує факт керування автомобілем та зупинки його транспорту у вказані в оскаржуваній постанові часі місці, однак зазначає, що не згідний з тим, що керував автомобілем марки «Schmitz Cargobull SCB S3T», державний номерний знак « НОМЕР_1 », оскільки керував в цей час транспортним засобом марки «MAN TGX 18.440», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».

Суд вважає дані доводи позивача помилковими, необґрунтованими та відхиляє їх, зважаючи, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, а невідповідність типу транспортного засобу та його номерного знаку в постанові про адміністративне правопорушення є технічною опискою, що не виключає факту вчинення правопорушення.

Також суд не бере до уваги твердження позивача, що на відеозаписі події чітко не видно та не зафіксовано, що не працювала ліва фара в режимі ближнього світла, оскільки позивач не заперечував даний факт під час зупинки транспортного засобу, та не надавав в цей час пояснень, що він виявив дану несправність раніше та мав намір її усунути на найближчій автозаправній станції.

Крім того, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз.

Крім приладів автоматичної фіксації правопорушень, поліцейський може використовувати інші технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Таким чином твердження позивача, що здійснені працівником поліції фотознімки з особистих мобільних телефонів або інших не облікових пристроїв, не можуть бути належними доказами у справі та те, що фотокартка, яка долучена до матеріалів не містить жодних даних про пристрій за допомогою якого здійснена фото фіксація, є необгрунтованим.

Будь-яких інших належних та аргументованих доказів щодо незаконності дій інспекторів поліції та оскаржуваної постанови позивач суду не надав.

Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (керування транспортним засобом з з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби), мали місце, а тому оскаржувана постанова серії ЕНА № 2531811 від 04 липня 2024 року є правомірною і обґрунтованою, отже, відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 10, 118-123, 246-248, 272, 286 КАС України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: Волинська область, м. Луцьк, вул.Залізнична, 15.

Суддя Д.Б.Поворозник