Справа № 766/18353/25
Суддя: Кузьміна О. І.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Мороз А.І. звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення №4/1109/ТЛП від 14.09.2025 року, що складена за частиною три статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 . В обґрунтування позову позивач покликається на те, що він з 26.09.2025 року призваний до Збройних сил України. Перебуваючи у центрі, що забезпечує підготовку особового складу до виконання бойових завдань із вилученням засобів зв`язку, після отримання 04.12.2025 доступу до засобів електронної комунікації, Позивачеві стало відомо через застосунок «Дія» про примусове стягнення з його банківського рахунку НОМЕР_1 грн. За результатами запиту адвоката, Позивачеві стало відомо про складання начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 щодо позивача чотирьох постанов по справі про адміністративне правопорушення, серед яких та, що оскаржується. Представник позивача вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку із тим, що в ній порушенням позивача вказано неприбуття до ТЦК та СП за викликом, що має бути здійсненим повісткою, яка, у свою чергу, має бути отримана особою, щодо якої здійснюється виклик. Докази відправлення і отримання повістки Позивачем, в постанові на наведені. Між тим, у разі неотримання повістки, відповідальність за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключається. В доведення протиправності оскаржуваної постанови Позивач додатково наводить, що не отримував повістку про виклик на 23.08.2025 року, про складання постанови Позивачу відомо не було, прибув до ХРТЦКСП у зв`язку із усним викликом на телефонний номер Позивача. За твердженням Позивача, він згоду на притягнення до адміністративної відповідальності не давав і вину не визнавав. Відомості вказані в преамбулі оскаржуваної постанови не відповідають дійсності.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.12.2025 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначити судове засідання.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній позов не визнає та наводить на тому, що 11.09.2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до змісту якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 будучи таким, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в умовах особливого періоду, будучи належним чином оповіщеним повісткою №4650613 про необхідність явки 23.08.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_5 , на вказаний виклик не з`явився, в зв`язку з чим стосовно нього відбулася процедура адміністративного доставлення. При складанні протоколу ОСОБА_1 надав пояснення, що не з`явився вчасно за повісткою на 23.08.2025 р. у зв`язку з оформленням на службу до в/ч НОМЕР_2 . На підставі складеного протоколу, даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та пояснень ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на гр. ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Представником позивача подана відповідь на відзив в якій позивача не погоджується з доводами викладеними у відзиві та додатково зазначає на тому, що згідно з наданим військовим квитком позивач з 26.09.2025 в званні старшого матросу проходить службу у військовій частині. Законом України №4316-IX від 13.03.2025 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення механізмів притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено зміни до статті 247 КУпАП, зокрема статтю доповнено пунктом 10, згідно з яким проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Провадження у такій справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Вказана норма законодавства набрала законної сили з 17.04.2025 року. Таким чином, оскільки на час розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач проходить військову службу, є право наполягати на скасуванні оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі на підставі пункту 10 частини першої статті 247 КУпАП.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові та на підставі відповіді на відзив та просила розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подала відзив, в якому заперечувала проти задоволення вимог позвиача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Постановою №4/1109/ТЛП від 14.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, що складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , Позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення із накладенням штрафу у сумі 17000 грн. Підставою винесення постанови наведена обставина за якою Позивач, будучі належним чином оповіщеним повісткою про необхідність явки на 23.08.2025 року, на вказаний виклик не з`явився і продовжував використовувати свій час на власний розсуд до 11.09.2025 року коли прибув до ХРТЦКСП.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності із вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за неприбуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк та місце, зазначені у повістці, а саме, за відомостями Відповідача, Позивач є оповіщеним повісткою №4650613 про необхідність явки 23.08.2025 року. Дата оформлення повістки №4650613, спосіб її оформлення і доведення до відома Позивача, Відповідачем суду не повідомлені.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Об`єктом такого правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, які з урахуванням частини першої статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, полягають у неприбутті громадян за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці в тому числі і для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду та /або відмови у проходженні обов`язкового медичного огляду.

Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.

Відповідно до частини два статті 17 Закону України «Про оборону України» громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 року та від 30.12.2022 року №1487.

Згідно абз. 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).

Відповідно до абз. 5 пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям

Відповідно до пункту 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

За змістом пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Пункт 41-1 Порядку №560 передбачає перевірку чинності повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проводиться шляхом зчитування QR-коду за допомогою технічних засобів, які дають змогу відтворити відомості, зазначені у повістці, у тому числі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням мобільного додатка.

Окрім цього, пунктом 40 Порядку №560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

У ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не надано доказів оформлення повістки №4650613 про необхідність явки 23.08.2025, акт фіксації відмови від отримання повістки, а також будь-яких інших доказів, зокрема відеозаписів доведення акта відмови від отримання повістки, тощо. Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

На підставі зазначеного, враховуючи вимоги пункту 41 Порядку №560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23.08.2025 року.

Відтак, неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 23.08.2025 року не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині неприбуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.

Суд також зважує на тому, що згідно з наданим військовим квитком, Позивач з 26.09.2025 року в званні старшого матросу проходить службу у військовій частині. Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи. Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Системний аналіз норм КУпАП, теорії та практики правозастосування дає підстави для висновку, що провадження в справах про адміністративні правопорушення складається з таких стадій: 1) порушення справи про адміністративне правопорушення; 2) розгляд справи про адміністративне правопорушення і винесення по справі постанови; 3) оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та виконання постанови.

Таким чином, розгляд судом скарги на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є стадією провадження у справі про адміністративне правопорушення, тобто вказане провадження розпочато, але на час розгляду справи в суді не закінчено. Законом України№4316-IX від 13.03.2025 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення механізмів притягнення осіб до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» внесено зміни до статті 247 КУпАП, зокрема статтю доповнено пунктом 10, згідно з яким проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. Провадження у такій справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю. Вказана норма законодавства набрала законної сили з 17.04.2025 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною два статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення №4/1109/ТЛП від 14.09.2025 року, що складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 2,6, 72, 77, 90, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 210-1, 247,251,280,288 КУпАП, 19 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Мороз Анжели Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №4/1109/ТЛП від 14.09.2025 року, що складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді 17 000 грн.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3ст.210-1КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна