Справа № 380/2793/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2793/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Держаної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Державної служби з безпеки на транспорті , місцезнаходження: 03150 м. Київ, вул.. Антоновича, 51, Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Держаної служби України з безпеки на транспорті , місцезнаходження: 80383, Львівська обл., с. Малехів, вул. В. Івасюка, 8, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Держаної служби України з безпеки на транспорті від 02.01.2025 №ПШ0109287 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою від 17.02.2025 суддя залишила позовну заяву без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 24.02.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату проведення перевірки був переданий у користування іншої особи, тому позивач вважає, що він не є автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт". Крім цього, зазначає, що в порушення Порядку №1567 відповідач не повідомив його про час і місце розгляду справи про порушення. За таких обставин просить скасувати оскаржену постанову.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що під час рейдової перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_2було встановлено порушення статті 34, 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" та наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документами на вантаж, а саме відсутня товарно - транспортна накладна у водія ОСОБА_2 відсутні тахокарти за 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період. Звернула увагу, що на виконання вимог пункт 26 Порядку № 1567, позивачу було надіслано повідомлення №110149/33/24-24 від 10.12.2024 року про розгляд справи (запрошення на розгляд справи), який відбувся 02.01.2025 року, о 09:00 год., на офіційну електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (вказану електронну адресу позивач зазначив в Єдиному комплексі інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті - інформаційно-комунікаційна система Укртрансбезпеки (надалі - ЄКІС/система «Шлях»). З огляду на викладене вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій навів ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

02.12.2024 під час рейдової перевірки старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області здійснено перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz, VIN-код - НОМЕР_4 , державний номерний знак - НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , який керував водій ОСОБА_2 .

За результатами перевірки Відділом державного нагляду (контролю) у Львівській області 02.12.2024 складений Акт №АР086896 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (надалі за текстом Акт перевірки).

З Акта перевірки видно, що 02.12.2024 о 10:45 год. старший державний інспектор ВДН (к) у Львівській області на кільцевій дорозі західний обхід м. Львова здійснив перевірку MERCEDES-BENZ, номерний знак якого НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення статтей 34, 48 Закону України "Про автомобільнтй транспорт" на наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010, а саме під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документами на вантаж, а саме: відсутня товарно-транспорта накладна, у водія ОСОБА_2 відсутні тахокарти за 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених статтею 48 цього Закону.

За результатом розгляду справи, заступником начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області винесена постанова про застосування адміністративного - господарського штрафу № ПШ 1109287 від 02.01.2025 року. відповідно до якої, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 та 48 ЗУ «Про автомобільний траспорт» постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн.

Позивач вважає таку постанову протиправною, а тому звернувся до суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі за текстом Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятої-двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з частинами першою-другою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлений їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Своєю чергою абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за відсутність на момент перевірки перевезень, зокрема, вантажів документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 1 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавства, що врегульовують спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Повертаючись до обставин справи, суд встановив, що 02.12.2024 посадовими особами Укртрансбезпеки проводилась перевірка транспортного засобу MERCRSED-BENZ з номерними знаками НОМЕР_2 .

Під час перевірки виявлено порушення яке полягало в тому, що під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документами на вантаж, а саме: відсутня товарно-транспорта накладна, у водія ОСОБА_2 відсутні тахокарти за 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період.

В Акті перевірки в графі "пояснення водія про причини порушень" водій ознайомився, проставивши особистий підпис.

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови №ПШ 109287 від 02.01.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у якій відповідач констатував допущення позивачем перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач, заперечуючи проти застосування до нього адміністративно-господарського штрафу, вказує, що він дійсно є власником транспортного засобу MERSEDEZ-BENZ з номерними знаками НОМЕР_2 , проте не є автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" на підтвердження чого надав копію Договору безоплатного користування майном №12/2024.

З приводу такого аргумента позивача, суд зазначає таке.

Як видно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є власником автомобіля марки MERSEDEZ-BENZ, модель ATEGO, VIN-код НОМЕР_6 .

Згідно з договором безоплатного користування майном №12/2024 від 29.11.2024 укладеного між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі "Сторона-1") та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі "Сторона-2") та встановив таке. Згідно з пунктом 1.1 Розділу 1 (Предмет Договору) Сторона-1 безоплатно передає у користування Строні-2 вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_7 , надалі - "Автомобіль-1" та вантажний автомобіль марки FІAT, модель DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_8 , VIN-код НОМЕР_9 , надалі - "Автомобіль-2" на строк 7 (сім) календарних днів.

Відповідно до Акта приймання-передачі від 29.11.2024 №1 до Договору безоплатного користування майном від 29.11.2024 №12/2024 ФОП ОСОБА_1 передав ФОП ОСОБА_3 у тимчасове користування вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_7 , та вантажний автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, реєстраційний номер НОМЕР_8 , VIN-код НОМЕР_9 , на строк 7 (сім) календарних днів.

Тобто, з Договору безоплатного користування майном №12/2024 від 29.11.2024 видно, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 передав у безоплатне користування фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 , на строк 7 календарних днів, автомобіль з ідентифікаційним номером транспортного засобу який не відповідає ідентифікаційному номеру зазначеному у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Щодо долученої позивачем до матеріалів справи копії з Додаткової угоди №1 до договору безоплатного користування майном від 29.11.2024 №12/2024 укладену між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 14.03.2025, суд звертає увагу на таке. Зазначена Додаткова угода укладена між сторонами 14.03.2025, тобто після того, як відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (10.03.2025) та в якому звернув увагу на те, що договір безоплатного користування майном №12/2024 від 29.11.2024 не стосується транспортного засобу, яким за обставинами справи здійснювалося перевезення. За таких обставин суд не бере до уваги Додаткову угоду № 1 до договору безоплатного користування майном від 29.11.2024 №12/2024 та вважає, що такий доказ не відповідає критеріям належності, достовірності та допустимості, визначених статтями 73-75 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що під час здійснення перевірки автомобіля MERSEDEZ-BENZ з номерними знаками НОМЕР_2 встановлено, що під час перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія документами на вантаж, а саме: відсутня товарно-транспорта накладна, у водія ОСОБА_2 відсутні тахокарти за 28 днів, відсутній бланк підтвердження діяльності за вказаний період. Водночас за умовами договору безоплатного користування майном №12/2024 від 29.11.2024 вантажний автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель ATEGO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_7 переданий позивачем іншій особі на праві користування строком на 7 днів, що є меншим за період, за який встановлено порушення.

Отож, суд вважає, що долучений позивачем договір безоплатного користування майном №12/2024 від 29.11.2024 не спростовує того, що на момент перевірки, та винесення оскарженої постанови, суб`єктом відповідальності була інша особа, а не позивач.

Інших доказів відсутності у позивача статусу перевізника на момент перевірки (наприклад Договору перевезення вантажу), матеріали справи не містять.

Отже, з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що за змістом спірних правовідносин саме позивач виступав безпосереднім автомобільним перевізником та є суб`єктом відповідальності, яка вчинила порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Щодо посилання позивача на неотримання повідомлення про розгляд справи про порушення, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 21 - 24 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 вказаного Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з п. 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Аналізуючи вказані положення, суд зазначає, що Порядком № 1567 встановлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення. При цьому, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Такого висновку дійшов Верховний Суду у постановах від 01 березня 2018 року у справі № 820/4810/17, від 14 грудня 2023 року у справі № 280/1426/20, від 21 грудня 2023 року у справі № 560/11763/22 та від 06 червня 2024 року у справі № 340/1617/22.

Суд встановив, що на виконання вимог пункт 26 Порядку № 1567, позивачу було направлено, повідомлення №110149/33/24-24 від 10.12.2024 року про розгляд справи (запрошення на розгляд справи), який відбувся 02.01.2025 року, о 09:00 год, на офіційну електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (вказану електронну адресу позивач зазначив в Єдиному комплексі інформаційних систем у сфері безпеки на наземному транспорті - інформаційно-комунікаційна система Укртрансбезпеки (Надалі - ЄКІС/система «Шлях»).

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства.

Водночас, суд звертає увагу, що нормами Порядку № 1567 не встановлено обов`язкової присутності суб`єкта господарювання під час розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Неявка суб`єкта господарювання не є перешкодою для розгляду такої справи та винесенню органом державного контролю постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та з дотриманням вимог Порядку № 1567 належним чином і завчасно повідомив позивача про розгляд справи, а відтак, підстав для визнання постанови протиправною з огляду на порушення процедури розгляду справи не встановлено.

Відтак, суд вважає, що Відділ державного нагляду (контролю) у Львівській області правомірно виніс постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу від 02.01.2025 №ПШ0109287 за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до абзацу 3 частини першої статті статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосування адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000, 00 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Держаної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повнісю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.