Справа № 400/6152/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6152/25

Категорія:105000000 Головуючий в 1 інстанції: Величко А.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:31.07.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Ступакової І.Г.

Шляхтицького О.І.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса)), третя особа ПМУ МЮ (м. Одеса) про:

- визнання протиправною бездіяльності ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рахунків: UА9783683; UА9175197; UА0797703;

- зобов`язання ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з вищевказаних рахунків як таких, що мають спеціальний режим використання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що позивач не надала доказів наявності обставин, які б давали правові підстави для зняття арешту. Без відповідних підстав державний виконавець не має права скасувати арешт з майна.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач не надала доказів наявності обставин, які б давали правові підстави для зняття арешту. Без відповідних підстав державний виконавець не має права скасувати арешт з майна.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса), за участі третьої особи ПМУ МЮ (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) щодо не зняття арешту з рахунку НОМЕР_1 .

Зобов`язано ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_1 - НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів ухвалених відповідно до ЦПК України. Таким чином, оскаржувана бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії під час виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва може бути вирішена в порядку судового контролю за виконанням рішень тільки Шевченківським районним судом м. Києва, до юрисдикції якого такий спір віднесено законом. При цьому, судом, з незрозумілих причин було проігноровано заяву представника ПМУ МЮ (м. Одеса) про закриття провадження у справі, яку було подано через систему "Електронний суд", щодо закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївського області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Судом першої інстанції взагалі не зазначено будь яких підстав відхилення/повернення/залишення без розгляду клопотання третьої особи про закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса), перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

28 вересня 2016 року державним виконавцем Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52394353 з примусового виконання виконавчого листа №2-1618/11, виданого 26 листопада 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості у розмірі 134 433,49 грн., витрати з оплати судового збору у розмірі 1 344,33 грн. та витрати з оплати ІТЗ у розмірі 120 грн., а всього 135 897,82 грн.

04 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено в розшук CHEVROLET AVEO SF69Y номер кузову НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .

18 березня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

31 березня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу так як протягом року з моменту оголошення в розшук транспортний засіб не виявлено.

У період з 2022 року по 2024 рік позивачкою було відкрито рахунки у АТ КБ "ПриватБанк":

НОМЕР_4 для отримання державної допомоги за програмою "єПідтримка";

НОМЕР_1 для отримання одноразової натуральної допомоги "Пакунок малюка" після народження дитини;

НОМЕР_5 для участі в програмі державного кешбеку "Зроблено в Україні".

На вказані рахунки було накладено арешт.

ОСОБА_1 звернулася до ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса) із заявою про зняття арештів з вказаних рахунків, як таких, що мають спеціальний режим використання.

Листом від 14 квітня 2025 року №20494 позивачку повідомлено, що зняття арешту можливе лише за рішенням суду або в інших випадках, передбачених ст. 59 Закону №1404-VIIІ.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вимогами законодавства обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення на які заборонено законом, та обов`язок банку (фінансової установи) повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення.

Суд першої інстанції зауважив, що до заяви позивачкою було надано документи на підтвердження підстав для зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 . Отже, позивач надала державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є одноразовою допомогою після народження дитини ("Пакунок малюка"), які розміщені на рахунку призначеному для їх зарахування, однак виконавець в порушення ч.4 ст. 59 Закону №1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачка повідомила виконавця про те, що арешт накладено на рахунок, який використовується для отримання одноразової допомоги після народження дитини ("Пакунок малюка"), то слід задовольнити вимоги та зобов`язати відповідача зняти арешти з грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку боржника - НОМЕР_1 .

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно 1 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно п.7 ч.2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII).

Статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (частина перша).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст.26-1 Закону України "Про теплопостачання", ст. 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (частина друга).

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (частина четверта).

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що ст. 48 Закону №1404-VIII визначає невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відповідно ст. 52 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно ч.3 ст. 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно п.1 ч.4 ст. 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банка документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону.

Перелік видів виплат та сум, на які не здійснюється звернення стягнення відповідно до Закону №1404-VIII, наведений у ст. 73 цього Закону. Так, стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

При цьому законом, встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що вимогами законодавства обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення на які заборонено законом, та обов`язок банку (фінансової установи) повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було відкрито рахунки у АТ КБ "ПриватБанк", зокрема, НОМЕР_1 для отримання одноразової натуральної допомоги "Пакунок малюка" після народження дитини.

Тобто, вищезазначений рахунок було відкрито для отримання одноразової натуральної допомоги після народження дитини.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що рахунок "Пакунок малюка" призначений для цільового використання, гроші на цьому рахунку можна використовувати лише на потреби дитини (одяг, харчування, засоби гігієни тощо).

Тобто, кошти перераховані на рахунок "Пакунок малюка" це грошова компенсація, яка перераховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно п.1 ч.4 ст. 59 Закону №1404-VIII є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Також суд зазначає, що п.10-2. Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: фізичні особи можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень; юридичні особи - боржники можуть здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника такої юридичної особи, а також сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації); визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що вимогами законодавства обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення на які заборонено законом, та обов`язок банку (фінансової установи) повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до ПВДВС у Баштанському районі Миколаївської області ПМУ МЮ (м. Одеса)із заявою про зняття арештів з рахунків, як таких, що мають спеціальний режим використання.

Крім того до заяви позивачем було надано документи на підтвердження підстав для зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 .

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів констатує, що позивачем при зверненні до відповідача було надано підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є одноразовою допомогою після народження дитини ("Пакунок малюка"), які розміщені на рахунку призначеному для їх зарахування, однак виконавець в порушення ч.4 ст. 59 Закону №1404-VIII арешту з грошових коштів не зняв, що вірно зазначено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що арешт накладено на рахунок, який використовується для отримання одноразової допомоги після народження дитини ("Пакунок малюка"), а тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити та зобов`язати відповідача зняти арешти з грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку боржника - НОМЕР_1 .

Щодо посилань апеляційної скарги на порушення юрисдикції відносно розгляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду.

Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Зазначені висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №340/25/19.

Питання юрисдикційності справ за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби вже неодноразово розглядалося Великою Палатою Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 14 березня 2018 року в справі №213/2012/16 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.

Якщо виконанню підлягає рішення іншого органу (не суду) і відсутній спеціальний закон, що передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, у такому випадку вони підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Отже, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), тобто не за рішенням, ухваленим судом, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду також у постанові від 06 лютого 2019 року в справі №678/1/16-ц і Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року в справі №640/8025/19.

Тобто юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №161/15523/17).

Відповідний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №346/79/17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2022 року у справі №711/4734/19.

З урахуванням вищенаведеного, нормативної регламентації спірних правовідносин та висловленої Верховним Судом правової позиції, зокрема у постанові від 07 лютого 2025 року у справі №520/18834/24, колегія суддів зазначає, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки спір у ній виник з приводу бездіяльності органу державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з цільового рахунку позивача.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Ступакова І.Г.

Суддя: Шляхтицький О.І.