Справа № 380/22842/25
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 рокусправа № 380/22842/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний Дім-2016» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний Дім-2016» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бандери, 35; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з вимогою:

- скасувати постанову приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про стягнення винагороди приватного виконавця від 04.11.2025 у виконавчому провадженні ВП №79507440.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не здійснював примусового виконання рішення суду, тому прийняття постанов про стягнення винагороди приватного виконавця є протиправним. Представником позивача зазначено, що рішення Трускавецького міського суду Львівської області у справі №457/2172/24, було надано відповідь на адвокатський запит представника ОСОБА_2 . Позивач вважає, що рішення у справі №457/2172/24 було виконано та повторному виконанню не підлягає, підстави для відкриття виконавчого провадження були відсутні. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 24.11.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем усунуто вказані недоліки.

Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач позов не визнав, 16.12.2025 за вх.№ 99723 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича перебуває виконавче провадження № 79507440 з примусового виконання виконавчого листа № 457/2172/24, що виданий 29.04.2025 року Трускавецьким міським судом Львівської області про зобов`язати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІТНИЙ ДІМ -2016» надати відповідь на адвокатський запит № 17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Боржника, належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження, у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», на адресу, згідно даних виконавчого документа скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2025 року, також постанову про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження від 04.11.2025 року та постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця. Вважає, що твердження про те, що рішення суду було виконано до відкриття виконавчого провадження, та виконавець не взяв цю обставину до уваги є безпідставним, та не відповідає обставинам справи. Просить у задоволенні позову відмовити.

16.12.2025 за вх.№ 99725 від відповідача надійшла заява про долучення додаткових доказів, а саме копії матеріалів виконавчого провадження № 79507440.

Третя особа повідомлена про розгляд справи, копія ухвали від 10.12.2025 була доставлена до електронного кабінету третьої особи 11.12.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 11.12.2025.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 16.01.2025 задоволено цивільний позов представника АО «Хоміч, Токаєв та партнери», який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСББ «Елітний дім-2016» про надання відповіді на адвокатський запит, зобов`язано об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІТНИЙ ДІМ-2016»надати відповідь на адвокатський запит №17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

29.04.2025 Трускавецьким міським судом Львівської області видано виконавчий лист №457/2172/24 про зобов`язання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІТНИЙ ДІМ-2016»надати відповідь на адвокатський запит №17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач направив на адресу адвокатського об`єднання «Хоміч, Токарев та партнери» відповідь на адвокатський запит № 17, яка була отримана 19 березня 2025 року, що підтверджується повідомленням про вручення. У відповіді вказано, що згідно інформаційної довідки від 10 лютого 2025 року ОСОБА_2 не має у власності житлових чи нежитлових приміщень за адресою розташування ОСББ. Таким чином, вона не може користуватися правами членів ОСББ, в тому числі щодо отримання інформації про його діяльність.

Листом вих. №0708 від 07.08.2025, ОСББ «Елітний дім-2016» надано додаткову відповідь на адвокатський запит №47 від 10.03.2025.

30.10.2025 представник ОСОБА_2 , адвокат А.А. Хоміч звернувся до приватного виконавця Маковецького З.В. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.04.2025 по справі №457/2172/24.

04.11.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79507440.

04.11.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №79507440, якою визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 473,00 гривень.

Крім цього, 04.11.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 24224,00 гривень.

Листом від 05.11.2025 №73850, приватний виконавець Маковецький З.В. повідомив голову правління ОСББ «Елітний дім-2016» про те, що 04.11.2025 на виконання вимог ст.ст. 14 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 1-5, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка скерована на адресу ОСББ «Елітний дім-2016», що підтверджується списком поштових відправлень №814 від 04.11.2025. Додатково повідомлено про обов`язок боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

05.11.2025 приватним виконавцем здійснено вихід за адресою, місця реєстрації боржника, де представника боржника Яровку К.С особисто повідомлено про зобов`язання виконати рішення суду та надати відповідні підтвердження, надано вимогу від 05.11.2025 року надати відповідь на адвокатський запит №17 від 13.03.2024 у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що складено акт приватного виконавця.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 24.11.2024 у справі №457/2172/24 відмовлено в задоволенні заяви ОСББ «Елітний дім-2016» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

04.12.2025 на адресу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІТНИЙ ДІМ -2016» скеровано вимогу приватного виконання, якою зобов`язано боржника виконати рішення суду та надати відповідь на адвокатський запит № 17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та надати відповідні підтвердження виконання вищевказаного рішення суду, а саме підтвердження надання повної інформації та документів, що були предметом адвокатського запиту №17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

08.12.2025 на електронну адресу приватного виконавця надійшло повідомлення з додатками щодо надання відповіді на адвокатський запит № 17 від 13.03.2024. Відповідно до відомостей перевірки відстеження кореспонденції встановлено, що зазначена відповідь скерована стягувачу 01.12.2025.

Вважаючи постанову приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про стягнення винагороди приватного виконавця від 04.11.2025 у виконавчому провадженні ВП №79507440 протиправною, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законодавець у ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII) визначив виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), яка полягає в сукупності дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі Закон України від 02.06.2016 № 1403-VIII).

Нормою ст. 16 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII встановлено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Завданням органів державної виконавчої служби (державних виконавців) та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. З Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII).

Суд зазначає, що попри однакові завдання державної виконавчої служби (державних виконавців) та приватних виконавців, основною відмінністю між ними є правовий статус цих суб`єктів та джерела фінансування їх діяльності. Відмінність у правовому статусі та джерелах матеріального забезпечення діяльності органів державної виконавчої служби (державних виконавців) та приватних виконавців зумовлює застосування різних форм фінансового тягаря, що покладається на боржника та стягувача у зв`язку з примусовим виконанням рішення (збір, що сплачується до державного бюджету, або оплата послуги).

Згідно з частиною першою ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Імперативними нормами Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII та Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII передбачено, що одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, а приватний виконавець - постанову про стягнення основної винагороди.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 7 ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII Кабінет Міністрів України Постановою від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» затвердив «Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця» (далі Порядок № 643).

В абз. 3 п. 12 Порядку № 643 зазначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця у разі виконання виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, становить чотири розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, а в разі виконання виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.

Статтею 7 Закону України від 19.11.2024 № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 3 028,00 грн.

Розрахунок належної до виплати винагороди становить 24 224,00 грн (3 028,00 грн (прожитковий мінімум на одну працездатну особу у 2025 році) * 8 (кількість розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до вимог абз. 3 п. 12 Порядку № 643).

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот); 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України від 14.07.2021 № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

За приписами ч. 7 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з абз. 2 ч. 8 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Системний аналіз норм ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII та Порядку № 643 дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є фактично винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення.

Крім того, законодавцем передбачений обов`язок приватного виконавця виносити одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, у якій має бути наведено розрахунок та зазначено порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII). Зазначене викладене також у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.02.2022 по справі № 160/10874/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 103539458).

Аналіз наведених положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас норми Закону № 1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і ст. 31 Закону №1403-VIII вказують, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Одночасно із цим основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами ст. 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №640/13434/19, від 26.08.2021 у справі №380/6503/20, 26.10.2023 у справі №640/20265/19.

Крім цього, аналіз ст. 31 Закону №1403-VIII свідчить про те, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди.

Відтак, прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Судом встановлено, що у приватного виконавця Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження ВП №79507440 щодо виконання виконавчого листа №457/2172/24 про зобов`язання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕЛІТНИЙ ДІМ-2016» надати відповідь на адвокатський запит №17 від 13.03.2024 у порядку, передбаченому ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

04.11.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №79507440, якою визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 473,00 гривень. Також, 04.11.2025 приватним виконавцем Маковецьким З.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 24224,00 гривень, яка є предметом розгляду у даній справі.

Посилання позивача, що ним було виконане рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 16.01.2025 у справі №457/2172/24 свідчить протилежне звернення представника Воропаєвої К.В. із заявою про примусове виконання виконавчого листа №457/2172/24 до приватного виконавця.

При цьому, суд вважає, що твердження позивача про те, що виконавче провадження почато безпідставно не заслуговують на увагу. Суд зауважує, якщо позивач не погоджується з відкриттям виконавчого провадження ВП №47907440, він не був позбавлений можливості оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження.

Станом на день розгляду справи, доказів щодо скасування зазначеної постанови судом не здобуто.

Суд звертає увагу на те, що прийняття постанови про стягнення основної винагороди разом з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком приватного виконавця.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 27 квітня 2021 року у справі №580/3444/20, від 03 червня 2021 року у справі №640/17286/20 та від 26 серпня 2021 року у справі №380/6503/20.

Водночас саме лише існування такої постанови, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення основної винагороди, не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, винесеній одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є сумою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №160/5321/20, від 08 липня 2021 року у справі №360/2855/20 та від 24 грудня 2021 року у справі №200/3149/21-а.

Суд окремо акцентує увагу на тому, що прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди разом із постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам ст. 31 Закону №1403-VIII і відповідно до оскаржуваної постанови приватний виконавець здійснив лише розрахунок основної винагороди, а у разі здійснення ним повного або часткового виконання рішення, основна винагорода має бути стягнута з дотриманням пропорційності відповідно до примусово стягнутого боргу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року у справі №640/20265/19, який підлягає врахуванню судом при вирішенні спірних правовідносин.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки доводи позивача щодо протиправності спірної постанови приватного виконавця виконавчого округу Маковецького З.В. про стягнення з боржника основної винагороди не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна