Справа № 522/20077/25-Е
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 522/20077/25-Е

Перша інстанція: суддя Домусчі Л.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

секретар Афанасенко Ю.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Казнєвського В.О.,

перекладача Ібрагім Моріс Надім,

представника відповідача - Саркісяна Артура Разміковича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2025 року у справі № 522/20077/25-Е за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

04.09.2025 до суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , громадянина Сирійської Арабської Республіки, який поданий адвокатом Казнєвським Владиславом Олеговичем, до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 28.08.2025 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області було прийнято рішення № 000529 про примусове видворення громадянина Сирійської Арабської республіки ОСОБА_1 . Рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Рішення прийнято з порушенням ч.1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивач є громадянином Сирійської Арабської Республіки, народився та мешкав у м. Дамаск. Позивач не може повернутися до своєї країни походження - Сирійської Арабської Республіки у зв`язку із загальнопоширеним насильством. У разі повернення до Сирії він ризикує стати жертвою нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження. При ухваленні рішення Відповідач не здійснив належної та повної перевірки обставин, які унеможливлюють безпечне повернення Позивача до країни походження. Зокрема, на момент прийняття рішення не було враховано, що у Сирійській Арабській Республіці досі триває збройний конфлікт, порушуються права людини, відсутній демократичний лад, а влада не контролює всі аспекти суспільного життя. Країна перебуває у стані нестабільності: існує велика кількість озброєних угруповань, періодично виникають збройні сутички, що становлять реальну загрозу життю, здоров`ю та безпеці Позивача. Наявність такої загрози також підтверджується останньою інформацією УВКБ ООН. Відповідач, приймаючи рішення про примусове видворення, не врахував, що Позивач повторно звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку із новими обставинами. 17.07.2025 Позивач повторно звернувся до територіального органу Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до якої надала повний пакет документів. Підставами такого звернення слугували виникнення нових обставин щодо загрози стати жертвою нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження. З листа ГУ ДМС України в Одеській області № А-499/6/5101-25/5100.5.1/7099-25 щодо звернення за міжнародним захистом від 18.07.2025 вбачається, що йому надано відповідь про те, що на нього не поширюється право на повторне звернення , так як це прерогатива іноземців, щодо яких ухвалено рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами звернення від 17.07.2025 встановлено, що інші умови відсутні, нові обставини не виявлено. Зазначений лист Позивач не отримував, про його наявність було встановлено представником Позивача при ознайомленні із матеріалами справи в рамках судового розгляду справи про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Відповідач, приймаючи рішення про примусове видворення, не здійснив оцінку ризиків ex nunc , тобто станом на момент прийняття рішення. Оскаржуване Рішення взагалі не містить жодного аргументу щодо проведення відповідачем оцінки ризиків під час його прийняття, всупереч нормам міжнародного законодавства та практики ЄСПЛ. В разі примусового видворення до Сирійської Арабської Республіки, Позивачеві загрожує смерть, катування, нелюдське та принизливе поводження через систематичні порушення прав людини. Отже, примусове видворення Позивача порушує принцип заборони вислання, встановлений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 07.09.2023 на електронну адресу ГУ ДМС в Одеській області надійшов лист НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за вих. № 21/2/8689-23 від 07.09.2023 про те, що 06.09.2023 на території Ужгородського району Закарпатської області, при спробі незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку, представниками НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України затримано 2 (двох) громадян Сирії, один з них:

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, документ що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Сирії для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 04.08.2022 дійсний до 03.08.2024, також в наявності дійсна довідка про звернення за захистом в Україні видана 21.07.2023 № 014078, орган видачі Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

У зв`язку з вищевикладеним, просили надати інформацію:

- чи видавалась довідка про звернення за захистом в Україні громадянину Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на якому етапі розгляд заяви про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту в Україні вищезазначеного громадянина.

ГУ ДМС в Одеській області за вих. № 5100.5.1-1059/51.3-23 від 07.09.2023 надало відповідь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з якого вбачається, що «… 21.07.2023 громадянин Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У відповідності до наказу № 153 від 02.08.2023 стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, термін дії довідки про звернення за захистом в Україні серії 014078 продовжено до 02.02.2024. У зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують законність перебування на території України стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземців або осіб без громадянства від 08.09.2023, які зобов`язані покинути Україну у термін до 07.10.2023». Станом на 09.05.2025 позивач громадянин Сирійської арабської Республіки Альгзлані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно. Право на виїзд іноземних громадян або осіб без громадянства за межі України не обмежено. Позивач громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 для добровільного повернення до країни походження або третьої країни іноземця до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та інших територіальних підрозділів ДМС України, з заявою не звертався. Про те, що він є нелегальним мігрантом, останній розуміє. Крім того, кожен іноземний громадянин має право звернутись до посольства/консульства своєї країни в Україні, до міжнародних організацій, у тому числі «Червоного Хріста» та повідомити про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу. Чи звертався позивач громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 до посольства своєї країни в Україні, до міжнародних організацій, у тому числі «Червоного Хріста» та чи повідомляв про свій намір виїхати за межі України та обґрунтувати таку потребу, не відомо. Проте, громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на теперішній час, з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та до територіальних підрозділів ДМС України, не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. Таким чином, позивач громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 починаючи з 09.05.2025 по 25.08.2025, не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища. Таким чином, ГУ ДМС в Одеській області вважає, що дозволений строк перебування на території України у громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) закінчився, останній перебуває на території України - незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні, постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. ОСОБА_1 не отримавши статус біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, після набрання відповідним рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 по справі № 420/26262/24 законної сили, скасування довідки про звернення за захистом в Україні № 014202, терміном дії до 21.07.2025, яку скасовано 26.06.2025, після закінчення терміну тимчасового перебування на території України, допустив порушення вимог міграційного законодавства України, перебуваючи на території України незаконно. Співробітниками відділу міграційного контролю ГУ ДМС в Одеській області, 25.08.2025 під час проведення оперативно-профілактичних заходів у м. Одеса, виявлено особу, який назвався громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів, прибув на територію України у 2023 році, поза пунктом пропуску у Вінницької області, район та місце де він перетнув кордон, не пам`ятає, та порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Під час виявлення паспортний документ громадянина Сирійської Арабської Республіки для виїзду за кордон у ОСОБА_1 , відсутній.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Приморський районний суд м.Одеси рішенням від 19 листопада 2025 року позов громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення - задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 0005 від 25.08.2025 про примусове видворення громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- посилання суду першої інстанції на нібито повторне подання позивачем заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є необґрунтованими, оскільки, єдиним документом, який підтверджує факт звернення особи з заявою про надання міжнародного захисту є довідка про звернення за захистом, однак, ні адвокатом Казневським В.О. та позивачем - громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 доказів наявності у останнього довідки про звернення за захистом, суду першої інстанції та відповідачу, не надано;

- висновки суду першої інстанції про загрозу життю позивача у разі повернення у країну походження є необґрунтованими оскільки обставини загроз життю ОСОБА_1 , його свободі або через його політичні та релігійні переконання були проаналізовані ДМС та судом першої та апеляційної інстанції по справі № 420/26262/24 і встановлено відсутність таких загроз;

- в умовах дії в Україні воєнного стану, здійснення міграційним органом посиленого контролю у сфері дотримання іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства України, є необхідним, виправданим та таким, у якому існує нагальна потреба, а як наслідок відповідає легітимній меті його здійснення - ефективному реагуванню держави на загрози її безпеці.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладені в постанові від 29.05.2023 по справі № 522/5683/22 та постанові від 30.08.2024 по справі № 522/8660/23.

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Судом встановлено, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийнято рішення № 000529 про примусове видворення за межі території України від 25.08.2025 стосовно позивача громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 .

Підставою прийняття такого рішення зазначено, що під час здійснення перевірки встановлено, що його було виявлено 25.08.2025, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання в Україні без документів на право проживання (перебування) в Україні. Також встановлено, що позивач прибув до України в 2023 поза пунктом пропуску в Вінницькій області, район він не пам`ятає, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В 2024 він звернувся за захистом в Україні в ГУ ДМС України в Одеській області 23.07.2024 за №112/24 прийнято рішення про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Ухвалою Верхового Суду від 19.06.2025 йому відмовлено у відкритті провадження (справа № 420/26262/24). Дозволений строк перебування на установчі даних закінчився. Не має жодних обставин на підставі яких відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за яких він не може бути витворений за межі території України.

Крім того встановлено, що 07.09.2023 на електронну адресу ГУ ДМС в Одеській області надійшов лист НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за вих. № 21/2/8689-23 від 07.09.2023 про те, що 06.09.2023 на території Ужгородського району Закарпатської області, при спробі незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку, представниками НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України затримано 2 (двох) громадян Сирії, один з них:

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, документ що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Сирії для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 04.08.2022 дійсний до 03.08.2024, також в наявності дійсна довідка про звернення за захистом в Україні видана 21.07.2023 № 014078, орган видачі Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

У зв`язку з вищевикладеним, просили надати інформацію:

- чи видавалась довідка про звернення за захистом в Україні громадянину Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- на якому етапі розгляд заяви про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту в Україні вищезазначеного громадянина.

ГУ ДМС в Одеській області за вих. № 5100.5.1-1059/51.3-23 від 07.09.2023 надало відповідь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з якого вбачається, що «… 21.07.2023 громадянин Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У відповідності до наказу № 153 від 02.08.2023 стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, термін дії довідки про звернення за захистом в Україні серії 014078 продовжено до 02.02.2024.

01.09.2023 у зв`язку з уникненням шукачем захисту процедурних питань, що унеможливлює проведення додаткових перевірочних заходів та підготовку висновку для прийняття остаточного рішення за заявою, стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) прийнято рішення про призупинення розгляду заяви, наказ від 06.09.2023 № 178, та довідка про звернення за захистом в Україні серії 014078 визнана недійсною».

Також, 13.09.2023 на адресу ГУ ДМС в Одеській області надійшов лист НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України за вих. № 21/2/8878-23 від 12.09.2023 про те, що «… 08.09.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП 2 (двох) громадян Сирії один з них:

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , стать чоловіча, документ що посвідчує особу закордонний паспорт громадянина Сирії для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 04.08.2022 дійсний до 03.08.2024.

У зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують законність перебування на території України стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземців або осіб без громадянства від 08.09.2023, які зобов`язані покинути Україну у термін до 07.10.2023 » (а.с.60-62).

Крім того, у 2024 році громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 23.07.2024 року № 112-24, яким відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язання прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, по справі № 420/26262/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, буд. 9, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 23.07.2024 року №112-24, відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов`язанні прийняти рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року, громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 апеляційну скаргу громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 у справі № 420/26262/24 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Казнєвським Владиславом Олеговичем на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 420/26262/24.

До відділу документального забезпечення ГУ ДМС в Одеській області 17.07.2025 надійшла заява громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 від 17.07.2025 зареєстроване за вх. № А-499/6/5101-25, про те, що він надає пакет документів для звернення за захистом в Україні.

За результатом розгляду, ГУ ДМС в Одеській області направлена письмова відповідь від 18.07.2025 за вих. № А-499/6/5101-25/5100.5.1/7099-25 де громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 роз`яснено, що «відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» на нього не поширюється право на повторне звернення, так як це прерогатива іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких ухвалено рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Співробітниками відділу міграційного контролю ГУ ДМС в Одеській області, 25.08.2025 під час проведення оперативно-профілактичних заходів у м. Одеса, виявлено особу, який назвався громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запрошено останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

В результаті проведеної перевірки, щодо законності перебування на території України встановлено, що громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів, прибув на територію України у 2023 році, поза пунктом пропуску у Вінницької області, район та місце де він перетнув кордон, не пам`ятає, та порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства перевищив встановлений строк перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Під час виявлення паспортний документ громадянина Сирійської Арабської Республіки для виїзду за кордон у ОСОБА_1 , відсутній.

Громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.08.2025 об 12.20 годині затримано відповідно до протоколу про адміністративне затримання серії № МОД 000328 відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП з метою з`ясування обставин правопорушення, встановлення особи порушника.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2025 по справі № 522/19343/25 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.10.2025 по справі № 522/19343/25 апеляційну скаргу Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області задовольнив, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2025 року скасував. Постанови у справі нове рішення . яким затримав громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_4 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців, тобто до 25.02.2026 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Також, за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП, 25.08.2025 стосовно громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії та номеру ПР МОД 012236 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.08.2025 серії та номеру ПН МОД 012334 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП відповідачем громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 26.08.2025 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 гривень, добровільно сплачено, що підтверджується банківською квитанцією банку платника як в додатках до відзиву, так і в особовій справі останнього.

17.07.2025 позивач звертався до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно с заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 18.07.2025 відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про що було повідомлено листом його адвоката.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що Рішенням НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08.09.2023, примусово повернуто до країни походження або третьої країни позивача та зобовязано його покинути територію України у термін до 07.10.2023 ( а.с.60-62).

Висновок суду першої інстанції.

Вирішуючи справу суд першої інстанції констатував , що ОСОБА_1 не отримавши статус біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, після набрання відповідним рішенням П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 по справі № 420/26262/24 законної сили, скасування довідки про звернення за захистом в Україні № 014202, терміном дії до 21.07.2025, яку скасовано 26.06.2025, після закінчення терміну тимчасового перебування на території України, допустив порушення вимог міграційного законодавства України, перебуваючи на території України незаконно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції проаналізувавши інформацію УВКБ ООН за грудень 2024 року , актуальну інформацію інформаційних ресурсів( news.un.org, www.aljazeera/com) виходив з того, що станом на 25 серпня 2025 року у своєму рішенні про видворення відповідач не надав належну оцінку існування або відсутності ризиків, зазначених відповідно до ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідачем окрім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли та може вважатися неправомірним втручанням органу державної влади в життя позивача, яке матиме наслідком видворення позивача за межі України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно абз. 1 ч. 8 ст. 26 Закона № 3773-VI, примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Згідно ч. 1 ст. 30 Закона № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закона № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закона № 3773-VI, рішення про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, крім рішень, прийнятих органами охорони державного кордону, що виконуються такими органами. Контроль за правильністю і своєчасністю виконання рішення про примусове видворення здійснює орган, який прийняв таке рішення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Як встановлено під час розгляду справи, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Про примусове видворення громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 № 000529 від 25.08.2025.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції щодо неврахування відповідачем безпекової ситуації, оскільки позивач не може повернутися до своєї країни походження - Сирійської Арабської Республіки у зв`язку із загальнопоширеним насильством. У разі повернення до Сирії він ризикує стати жертвою нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, вирішуючи питання щодо правильності застосування судом норм чинного законодавства, а також щодо обґрунтованості поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Так, із зібраних матеріалів у справі та наданих сторонами пояснень вбачається, що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують законність перебування на території України стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземців або осіб без громадянства від 08.09.2023, які зобов`язані покинути Україну у термін до 07.10.2023.

До матеріалів справи не надано доказів чи оскаржувалися громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 .MAD) протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 013289 від 08.09.2023 та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземців або осіб без громадянства від 08.09.2023, складені стосовно нього НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України.

А отже колегія суддів погоджується із висновкам відповідача про встановлення факту ухилення від виконання рішення про примусове повернення в установлений строк, що відповідно до приписів статі 30 Закона № 3773-VI утворює самостійну правову підставу для прийняття рішення про видворення.

Також під час розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Державної міграційної служби України від 23.07.2024 № 112-24 громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач оскаржив його судовому порядку.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.01.2025 по справі № 420/26262/24 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення від 23.07.2024 № 112-24 - відмовив

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 по справі №420/26262/24 - без змін.

Верховний Суд ухвалою від 19.06.2025 відмовив у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Казнєвським В.О. на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі № 420/26262/24.

У зв`язку з закінченням процедури судового оскарження Головне управління ДМС в Одеській області прийняло наказ від 26.06.2025 № 127 про визнання недійсною довідки про звернення за захистом в Україні № 014202.

Водночас, пунктом 2 ст. 25 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Отже, відповідно до матеріалів справи станом на 25.08.2025 позивач - громадянин Сирійської арабської Республіки Альгзлані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на повторне подання позивачем заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є необґрунтованими, оскільки, єдиним документом, який підтверджує факт звернення особи з заявою про надання міжнародного захисту є довідка про звернення за захистом, однак, ані адвокатом Казневським В.О. та позивачем - громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 доказів наявності у останнього довідки про звернення за захистом, суду та відповідачу, не надано.

На підтвердження відсутності факту особистого звернення громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 до уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС з заявою про надання міжнародного захисту, 30.10.2025 ГУ ДМС в Одеській області надало до суду першої інстанції та представнику позивача лист заступника начальника ГУ ДМС в Одеській області від 16.10.2025 за вих. № 5100.5.1/21396-25. Відповідно до зазначеного листа громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку не перебуває та довідка про звернення за захистом в Україні, не видавалась.

Принагідно слід зазначити, що саме іноземець має бути зацікавленим у використанні всіх законодавчо визначених правових механізмів для легалізації свого положення в Україні, уникаючи при цьому зловживань своїми правами та порушень вимог міграційного законодавства.

Щодо доводів позивача та висновків суду першої інстанції про неналежне дослідження міграційним органом актуальної ситуації в Сирійській Арабській Республіці, колегія суддів виходить із таких міркувань.

Суд першої інстанції , надаючи правову оцінку з цього приводу висновував, що у разі застосування до особи процедури примусового повернення , видворення тощо , державні органи (ДМС) зобов`язні перевірити чи не порушуються такі процедури універсального й абсолютного принципу заборони вислання. Така перевірка передбачає оцінку ризику , яка має проводитись ex nunc, тобто станом на момент прийняття рішення та повинна концентруватися з урахуванням загальної ситуації в цій каїні та особистих обставин заявника.

Перш за все, надаючи правову оцінку зазначену висновку апеляційний суд зазначає, що оскаржуваним рішенням не передбачено видворення позивача саме до Сирійської Арабської Республіки.

Більш того, колегія суддів вважає, що не є достатньою підставою для задоволення позову надані представником позивача у судовому засіданні документи (інформація УВКБ ООН за грудень 2024 року , актуальна інформація інформаційних ресурсів: news.un.org, www.aljazeera/com щодо ситуації у Сирійській Арабській Республіці) з огляду на те, що вказана інформація в часовому розрізі не є актуальною, тоді як надана апелянтом інформація є більш релевантною за вказаним компонентом.

Так, згідно з повідомленням Верховного комісару ООН Феліпе Гранді, розміщеному 27.01.2025 на офіційному сайті організації, з вересня (2024 року) до країни повернулося понад 500000 сирійських біженців, зокрема, 200000 з них після падіння режиму Асада, майже 600000 внутрішньо переміщених осіб повернулися до своїх домівок, що вказує на стабілізацію безпекової ситуації в країні, спостерігаються позитивні тенденції щодо збільшення кількості осіб, які повертаються. УВКБ ООН та партнерські організації нарощують темпи надання гуманітарної допомоги для забезпечення потреб репатріантів: Джерело ІК: https://www.unhcr.org/news/press-releases/unhcr-s-grandicalls-global-action-support-syrians-returning-home.

Разом з тим, відповідно до релевантної ІКП спостерігається чітка тенденція повернення біженців до Сирії після повалення режиму Асада, діяльність ООН щодо їх гуманітарної підтримки та забезпечення: Джерело КП: https://www.aljazeera.com/news/2024/12/27/more-than- 30000-syrians-returned-home-since-al-assads-fall-turkiye-says.

Водночас під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції представник позивача в якості контраргумента наведених вище доводів апелянта надав звіт European Union Agency for Asylum ( EUAA) за грудень 2025.

Дослідивши вказаний документ, колегія суддів не вбачає, що інформація цього Агентства повністю спростовує доводи апелянта.

Так, зокрема, згідно з пункт 5.3 п.п. 5.3.3 (а) Безпекова Ситуація в Сирії , Агентство зазначає про наявність локального конфлікту, що мав місце у серпні 2025 року. Також повідомляється про сутички між місцевими племінними бойовиками та СДС в губернаторстві Дейр-ез-Зор. На півдні Сирії повідомлялося про інциденти безпеки за участю громади друзів, що призвело до сплеску насильства проти друзів наприкінці квітня 2025 року. У липні 2025 року насильство різко загострилося в губернаторстві Свейда після інтенсивних зіткнень між друзським ополченням та бедуїнськими племінними бойовиками.

Проте позивач не зазначав, що він відноситься до таких верств населення/соціальних груп та проживав у зазначених вище локаціях.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів вважає необхідним також звернутись до міжнародної практики судових інституцій.

Так, зокрема як убачається із Прес релізу Європейського суду з прав людини ( джерело www.echr.coe.int.) Registrar of the Court ECHR 217 (2025) від 24.09.2025 Суд припинив застосування тимчасового заходу у справі A.F. v. Austria (application no. 24394/25).

За змістом вказаного Прес релізу справа стосується громадянина Сирії, який стверджує, що у разі повернення до Сирії він зіткнеться з реальним та неминучим ризиком порушення своїх прав за статтею 2 (право на життя) та статтею 3 (заборона катувань та нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження) через нестабільну ситуацію у сфері безпеки та гуманітарну ситуацію.

11.08.2025 Суд вирішив застосувати тимчасовий захід до 8.09.2025, щоб отримати більше інформації від уряду Австрії, та наказав не видворювати заявника до Сирії протягом цього періоду. 5.09.2025 тимчасовий захід було продовжено до 25.09.2025, і від обох сторін було запрошено додаткову інформацію.

На основі отриманої інформації, 23.09.2025 Суд вирішив не продовжувати тимчасовий захід, зазначений 11 серпня, на тій підставі, що не було доведено, враховуючи поточну загальну ситуацію з безпекою в Сирії та індивідуальні обставини справи, що у разі висилки заявник зіткнеться з реальним та неминучим ризиком непоправної шкоди для своїх прав за статтями 2 та 3 Конвенції.

Колегія суддів також звертає увагу щодо оцінки безпекової ситуації відповідних судів Європейського Союзу.

Так, зокрема, Вищий адміністративний суд землі Північний Рейн-Вестфалія ФРН (OBERVERWALTUNGSGERICHT FЬR DAS LAND NORDRHEIN) у своєму рішенні від 16.07.2024 № 14 A 2847/19.A 2 K 2750/18.A також зазначив , що бойові дії та атаки в регіоні (Сирії) більше не досягають такого рівня, за якого цивільні особи стикаються з високою ймовірністю бути вбитими та пораненими. (джерело: https://www.justiz.nrw.de/sites/default/files/imported/files/2024-07/14-A-2847_19_A.pdf).

Окрім того, безвідносно до наведених вище висновків, суд вважає , що аргументація позивача з посиланням на безпекову ситуації в САР (Сирії) без врахування безпекової ситуації в України за умови наявності російської агресії з 24.02.2022 року, введення повномасштабних бойових дій та постійних нищівних ракетних обстрілів та іншими засобами масового ураження всієї території України, є недостатньою аби стверджувати, що видворення позивача призведе до реального та неминучого ризику порушення його прав за статтею 2 (право на життя) та статтею 3 (заборона катувань та нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження) через нестабільну ситуацію у сфері безпеки та гуманітарну ситуацію.

Навпаки , поточна безпекова ситуація в Україні свідчить про те, що життю або здоров`ю позивача у будь-який момент перебування в Україні загрожує реальна небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства у міжнародному збройному конфлікті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що видворення позивача у будь-яку третю безпечну країну, безумовно нестиме меншу загрозу для позивача у порівнянні з його подальшим перебуванням в Україні.

З аналогічних підстав, щодо пропорційності оскаржуваного рішення, колегія суддів наголошує, що в умовах дії воєнного стану, здійснення міграційним органом посиленого контролю у сфері дотримання іноземцями та особами без громадянства міграційного законодавства України є необхідним, виправданим та таким, у якому існує нагальна потреба, а як наслідок відповідає легітимній меті його здійснення ефективному реагуванню держави на загрози її безпеці.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові 29 травня 2023 року (справа № 522/5683/22) та постанові від 30 серпня 2024 року (справа № 522/8660/23).

Окрім того, вирішуючи спірне питання , колегія суддів враховує , що рішення про примусове повернення до країни походження від 08.09.2023 позивач не виконав, та був повторно затриманий працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, що підтверджується протоколом № ОД 000328 про адміністративне затримання та згідно рішення від 25.08.2025 поміщений до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

При цьому суд не вбачає підстав ставити під сумнів те, що заявник повною мірою усвідомлював, що перебував на території Україні незаконно не оскаржив це рішення у та не виконував його , а тому він знав фактичні підстави для його видворення.

Саме наявність цього нескасованого рішення є контраргументом на доводи позивача щодо неналежної безпекової оцінки в Сирії, адже підставами для прийняття рішення з точки зору безпекової ситуації є тотожними. Більш того саме у рішенні про примусове повернення йде мова про Сирійська Арабську Республіку, проте у рішенні по видворення така вказівка відсутня , а отже є доречними доводи представника апелянта, що позивач може бути видворений в іншу третю безпечну країну.

У вимірі встановлених судами обставин можна резюмувати, що: відомості про перебування відповідача на території України на законних підставах відсутні; відповідач був затриманий співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні; на час звернення позивача до суду з даним позовом у відповідача були відсутні будь-які документи на право проживання в Україні; відповідач не виконав у добровільному порядку рішення про примусове повернення у країну походження або іншу третю країну.

Аналогічний правовий підхід при вирішенні спорів цієї категорії викладений у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі № 522/24609/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 522/23067/17, від 25 листопада 2020 року у справі № 522/15129/19, на які посилається скаржник у якості підстави касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Також суд враховує, що у разі застосування до особи процедури примусового повернення, видворення тощо, державні органи (ДМС) зобов`язані перевірити чи не порушуватимуть такі процедури універсального й абсолютного принципу заборони вислання. Така перевірка передбачає оцінку ризику, яка має проводитися «ex nunc», тобто станом на момент прийняття рішення та повинна концентруватися на передбачуваних наслідках повернення заявника в країну походження з урахуванням загальної ситуації в цій країні та особистих обставин заявника. І лише з`ясувавши наявність визначених статтею 26 Закону України від 22 вересня 2011 року № 3773- VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для примусового повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну, а також в контексті спірних правовідносин особистих обставин заявника, можна визначити співмірність та пропорційність між застосованими до позивачки заходами, передбаченими частиною першою статті 26 цього Закону, та його інтересами і правами, зокрема правом на повагу до приватного і сімейного життя подружжя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. постанову Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 589/2960/23)

До таких обставин було віднесено тривалість проживання особи в країні, ставлення органів влади до перебування нелегального мігранта в країні протягом цього часу та попередні спроби видворити цю особу, наявність дітей, які є громадянами країни перебування, особистий зв`язок (наявність сімейних відносин) та найкращі інтереси дітей заявника (за наявності) .

Апеляційним судом встановлено, що позивач за час перебування на території України не встановив будь-які соціальні, культурні, мовні і родинні зв`язки саме в Україні.

Тобто, встановлені судом особисті обставини заявника не можна вважати такими, котрі унеможливлюють його видворення.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у пункті 66 рішення CASE OF NUNEZ v. NORWAY від 28.06.2011 (заява № 55597/09), звертаючись до питання про дотримання вимог Конвенції, Суд наголосив, що державна має право згідно усталеної практики міжнародного права та як суб`єкт договірних зобов`язань контролювати в`їзд іноземців на свою територію та їх перебування на своїй території. Конвенція не гарантує право іноземця в`їздити або проживати на території конкретної країни.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення міграційного органу про примусове видворення з України пропорційним та прийнято з урахуванням оцінки відповідного ризику, станом на момент прийняття рішення, а отже є правомірним.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням у справі нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 283-2, 287, 288 та 289-4 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 272, 288, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 листопада 2025 року у справі № 522/20077/25-Е скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк