Справа № 400/7138/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 р. № 400/7138/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаДержавної установи «Снігурівська виправна колонія №5», ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» (далі відповідач) про:

визнання протиправними дії відповідача обчислення та виплати позивачці грошового забезпечення з січня 2021 року до 12.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023;

зобов`язання відповідача здійснити позивачці перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, грошового забезпечення з січня 2021 року по 12.05.2023 виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона в період з 15.09.2008 по 14.04.2025 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України. Нарахування їй грошового забезпечення здійснювалось згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704). Однак, відповідач нараховував і виплачував їй грошове забезпечення у спірний період з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, які були обчислені урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, а не з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом відповідно на 01.01.2021, 01.01.2022 і на 01.01.2023. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з цим позовом.

У відзиві на позовну заяву від 15.07.2025 № 5/12-1750/Ос відповідач заперечив проти позову і просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018. Крім цього, позивача з 07.06.2022 була звільнена та направлена для подальшого проходження служби до державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)». До відповідача для подальшого проходження служби вона повернулася 14.02.2023.

Позивачка правом на подання відповіді на відзив не скористалась.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10.07.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі № 400/7138/25 та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в електронній формі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 справа № 400/7138/25 направлена до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції в порядку, визначеному статтею 290 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

25.07.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження про розгляд Верховним Судом як зразкової справи № 400/7138/25.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно із трудовою книжкою позивачки серія НОМЕР_1 , виданої 15.09.2008, вона з 15.09.2008 по 30.04.2025 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, с-ще Центральне Шевченківської сільської територіальна громада, на території якої знаходиться відповідач, була тимчасово окупованою російською федерацією з 04.03.2022 по 11.11.2022.

Наказом Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» від 07.06.2022 № 79/ОС «Про особовий склад» позивачка була звільнена 07.06.2022 та направлена для подальшого проходження служби до Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83».

Згідно з наказом Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» від 14.02.2023 № 15/ОС «Про особовий склад» позивачку призначено з 15.02.2023 для подальшого проходження служби до Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)».

Відповідно до наказа Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» від 30.04.2025 № 75/ОС позивачку звільнено 30.04.2025 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України. Вислуга років на день звільнення в ДКВС України становила 16 років 07 місяців 13 днів.

11.06.2025 позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити розрахунок та виплату їй грошового забезпечення за період з 01.02.2021 по 12.05.2023, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01.01.2021, на 01.01.2022 і на 01.01.2023.

Листом від 19.06.2025 № 5/9-11-25/К-11 відповідач відмовив позивачці у задоволенні її звернення, зазначивши, що при нарахуванні та виплаті їй грошового забезпечення у 2021-2023 роках відповідно до пункту 4 Постанови № 704 та доручень Державного секретаря Міністерства юстиції України від 25.01.2021 № 29/1.3/48-21, від 06.05.2022 № 157/1.3/48-22, від 17.01.2022 № 19/1.3/48-22 і від 10.01.2023 № 24/1.3/48-23 правомірно було застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 1762 гривні. Тому підстав для перерахунку грошового забезпечення за 2021-2023 роки в установи немає.

Вважаючи, що відповідач нараховував і виплачував йому не в повному обсязі грошове забезпечення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Згідно з частиною другою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Додатками 1 і 14 до Постанови № 704 встановлено відповідно тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Схеми тарифних розрядів за посадами осіб рядового і начальницького складу Державної кримінальної виконавчої служби затверджені наказом Міністерства юстиції України від 13.03.2018 № 685/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.03.2018 за № 289/31741.

Пунктом 4 Постанови № 704 (у первинній редакції) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з приміткою 1 до додатку 1 і приміткою 1 до додатку 14 Постанови № 704 (у редакціях, що застосовувалася з 01.10.2020 до 19.05.2023) відповідно посадові оклади за розрядами тарифної сітки і оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови № 704.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103) затверджено Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України. Зокрема, підпунктом 1 пункту 3 цих Змін було внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704 шляхом викладення його в новій редакції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 826/6453/18 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою Міністерства соціальної політики України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18.

Отже, з 29.01.2020 пункт 4 Постанови № 704 був чинним в редакції без врахування змін, що вносились до нього Постановою № 103.

Аналогічний правовий висновок щодо правових наслідків втрати чинності нормативно-правовим актом на підставі рішення суду міститься у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 160/8324/19.

Крім цього, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» (далі Постанова № 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою № 103.

В абзаці третьому підпункту 10.2 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Відтак вказаний підпункт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, оскільки він був скасований. Таким чином, пункт 4 Постанови № 704 до 19.05.2023 був чинним в редакції без врахування змін, що вносились до нього Постановою № 103.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 (у редакції, чинній до 19.05.2023) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Тому для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням використовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21.

Поряд з цим, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Отже, згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня відповідного року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 11.02.2021 у справі № 200/3774/20-а та від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а.

З наведеного слідує, що для проведення перерахунку основного розміру грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно необхідно застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, який установлений законом на 1 січня відповідного року.

Суд встановив, що згідно із трудовою книжкою позивачки серія НОМЕР_1 , виданої 15.09.2008, вона з 15.09.2008 по 30.04.2025 проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Зі змісту наказів Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» від 07.06.2022 № 79/ОС, від 14.02.2023 № 15/ОС і від 30.04.2025 № 75/ОС слідує, що позивачка проходила службу у відповідача, зокрема, у періоди з 01.01.2021 по 07.06.2022 та з 15.02.2023 по 30.04.2025.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач протиправно у період з 01.01.2021 по 07.06.2022 та з 15.02.2023 по 12.05.2023 не нараховував і не виплачував позивачці посадовий оклад та оклад за спеціальним званням, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня відповідного року.

Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Водночас позовні вимоги в частині нарахування і виплати позивачці грошового забезпечення за період з 08.06.2022 по 14.02.2023 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу інших видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.03.2018 за № 377/31829 (далі Порядок № 925/5), грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до Порядку № 925/5 більшість інших видів грошового забезпечення військовослужбовців нараховуються та виплачуються з врахуванням розміру посадового окладу та (або) окладу за військовим званням за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про їх надання, зокрема:

щомісячні основні види грошового забезпечення, зокрема, надбавка за вислугу років (глава 4 розділу ІІ Порядку № 925/5);

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби (глава 5 розділу ІІ Порядку № 925/5), надбавка за службу в умовах режимних обмежень (глава 7 розділу ІІ Порядку № 925/5), надбавка за кваліфікаційну категорію (глава 10 розділу ІІ Порядку № 925/5), премія (глава 13 розділу ІІ Порядку № 925/5) тощо);

одноразові додаткові види грошового забезпечення (грошова допомога для оздоровлення (глава 14 розділу ІІ Порядку № 925/5), виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (глава 15 розділу ІІ Порядку № 925/5).

Таким чином, позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачці інших видів грошового забезпечення із врахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, які були нараховані та виплачені в період з 01.01.2021 по 07.06.2022 та з 15.02.2023 по 12.05.2023, підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», і вона не понесла документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за періоди з 01.01.2021 по 07.06.2022 та з 15.02.2023 по 12.05.2023 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема грошової допомоги для оздоровлення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт.

3. Зобов`язати Державну установу «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за періоди з 01.01.2021 по 07.06.2022 та з 15.02.2023 по 12.05.2023 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, зокрема грошової допомоги для оздоровлення), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

8. Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Державна установа «Снігурівська виправна колонія (№ 5)» (вул. Центральна, с-ще Центральне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57361; ).

9. Повний текст рішення суду складений 22.12.2025.

Суддя В.Г.Ярощук