Справа № 600/2705/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2705/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2025 року у звільненні з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами та звільнити його з військової служби з підстав, передбачених підпунктом «Г» пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу через сімейні обставини або з інших поважних причин (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби з підстав, передбачених підпунктом «Г» пункту 2 частини 4, пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, однак відповідачем безпідставно відмовлено у його задоволенні. Позивач вказує, що його матір являється особою з інвалідністю 2 групи, позивач є єдиною особою першого ступеня спорідненості, який може здійснювати постійний догляд за матір`ю, необхідний для нормального функціонування та життя. Також позивач вказав, що у його матері є ще одна особа першого ступеня спорідненості, а саме син ОСОБА_3 , який з матір`ю не проживає та тривалий час проживає за кордоном. Таким чином, позивач вважає, що поданими до рапорту доказами підтверджено його право на звільнення, однак відповідач протиправно не взяв їх до уваги та безпідставно відмовив у задоволені вказаного рапорту.

Відповідач не подав відзив на позов.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

29.04.2025 р. позивачем подано до військової частини НОМЕР_1 рапорт з проханням звільнити з військової служби, у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2 групи. (а.с. 50-51).

Матеріали справи містять документ, додані до рапорту позивача про звільнення з військової служби, а саме:

- копія паспорта ОСОБА_1 ,. серії НОМЕР_2 ;

- копія картки платника податків ОСОБА_1 ;

- копія паспорта ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 ;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_4 ;

- копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №348394;

- копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , серії НОМЕР_5 ;

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_6 ;

- висновок лікарсько-консультативної комісії № 399 від 26.08.2024 року за формою № 080-4/0, виданий КНП «Вашківецький центр первинної медико-санітарної допомоги Вашківецької міської ради» Вижницького району Чернівецької області;

- витяг з Реєстру Вашківецької територіальної громади № 2024/004468041;

- витяг з Реєстру Вашківецької територіальної громади № 2024/004467527;

- акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 555 від 01.08.2024 року, виданий Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області;

- акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 03.07.2024 року, виданий Вашківецькою міською радою Вижницького району Чернівецької області;

- копія та нотаріальний переклад з англійської на українську мову виду на проживання ОСОБА_3 у Об`єднаному королівстві Великобританія серії та номер НОМЕР_7 від 28.09.2023 року;

- акт обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 від 17.04.2025 року із ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 14-39).

05.05.2025 р. позивачу було відмовлено у задоволені рапорту на звільнення з військової служби, оскільки з поданих документів долучено відомості про наявність у особи з інвалідністю 2 групи яка потребує стороннього догляду ще одного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Документів про потребу в постійному сторонньому догляді для вищевказаного члена сім`ї першої лінії спорідненості не надано. (а.с. 52-53).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та триває на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону №2232-XII розрізняють наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Згідно з пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII, у редакції, яка діє з 18.05.2024 р., визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен надати правову оцінку наявності чи відсутності підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту абз. 13 ч. 3 ст. 26 Закону №2232-XII.

Обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що матір позивача ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи.

При цьому, подаючи рапорт про звільнення за вказаною підставою також слід довести необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Отож в даному випадку необхідно підтвердити, що у матері позивача відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення, які можуть здійснювати за ним постійний догляд.

Згідно з ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Статтею 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 203 Сімейного кодексу України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

На підставі наданих суду документів, які були також долучені до рапорту позивача від 29.04.2025 р., міститься інформація про наявність у ОСОБА_2 , окрім позивача, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана обставина не заперечується та визнається сторонами.

В обґрунтуванні неможливості ОСОБА_3 , здійснювати догляд за спільною з позивачем матір`ю, позивач вказує, що його брат не проживає з матір`ю вже та тривалий час перебуває за кордоном.

Разом з тим суд зауважує, що відповідно до статті 51 Конституції України та статті 202 Сімейного кодексу України діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків.

Відтак, перебування рідної брата позивача за кордоном, не звільняє його від обов`язку утримувати свою матір та забезпечувати догляд за ними у разі такої необхідності.

Наявні у справі докази перебування ОСОБА_3 за межами України, не свідчить про звільнення його від передбаченого законом обов`язку виконувати покладені на нього ст. 51 Конституції України та ст. 202 Сімейного кодексу України обов`язки.

Крім того, позивач не надав доказів того, що ОСОБА_3 сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що могло бути підставою для звільнення позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що нормами абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не ставлять в залежність здійснення постійного догляду та фактичного проживання члена сім`ї першого чи другого ступеня споріднення з особою з інвалідністю, чи звільнення від догляду за такою особою, у зв`язку із перебуванням за кордоном. У вказаній нормі чітко передбачено, що лише за наявності умови того, що брат позивача - ОСОБА_3 сам потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, позивач набуде права на звільнення з військової служби.

Вказані обставини, дають підстави вважати, що у спірних правовідносинах не дотримано умови для реалізації права на звільнення з підстав, передбачених абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

На підставі встановлених обставин, суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Також суд звертає увагу, що посилання позивача на судові рішення по справі №600/3780/24-а не стосуються спірних правовідносин щодо розгляду рапорту від 29.04.2025 р., так як предметом розгляду є підстави для звільнення у зв`язку із необхідністю догляду за особою з інвалідністю, а не протиправна мобілізація позивача.

Решта доводів позивача не спростовує висновків суду про правомірність дій відповідача у спірних правовідносинах.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність рішення щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення.

Суд дійшов висновку, що відмова у звільненні позивача з військової служби є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства. Водночас, доводи позивача про підтвердження підстав для звільнення з військової служби на підставі поданих документів, суд вважає помилковими та безпідставними.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс вказаних витрат, суд не вирішує питання про їх стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 (с. Карапчів, Вижницький р-н, Чернівецька обл., 59225, код РНОКПП НОМЕР_8 );

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ).

Суддя Т.М. Брезіна