Справа № 480/9514/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 грудня 2025 року Справа № 480/9514/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань в якій просить:

- визнати бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на порушення статті 3 Конвенції, зазначене у зверненні ОСОБА_1 від 27.02.2025, та щодо повного ігнорування звернення ОСОБА_2 від 30.09.2025, - протиправною,

- визнати рішення Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, викладене у відповіді від 04.03.2025, - протиправним та скасувати,

- зобов`язати Центральну комісію Департаменту з питань виконання кримінальних покарань повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.02.2025 та, з метою забезпечення відновлення порушених фундаментальних прав, прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" Сумської області до Державної установи "Петрівська виправна колонія (№49)" Кіровоградської області.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У 4-му пункті прохальної частини позову позивач просить зобов`язати Центральну комісію Департаменту з питань виконання кримінальних покарань повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.02.2025. Втім, в порушення ч.4 ст.161 КАС України, позивачем не додано до позовної заяви ні належним чином завіреної копії такого звернення від 27.02.2025, на яке йде посилання в позовній заяві як на доказ, що підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, ні клопотання про витребування такого звернення.

Також, відповідно до ч.1 ст.160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п.4 ч.5 ст.160 КАС України).

Так, у 2-му пункту прохальної частини позовних вимог позивач, серед іншого, просить визнати протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на порушення статті 3 Конвенції, зазначене у зверненні ОСОБА_1 від 27.02.2025, та щодо повного ігнорування звернення ОСОБА_2 від 30.09.2025. Поряд з цим, статус ОСОБА_2 у позові як учасника справи позивачем не визначено, крім того з доданої до позову копії такого звернення ОСОБА_2 від 30.09.2025 вбачається, що воно адресоване Міністерству юстиції України, а не до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, бездіяльність якого щодо нерозгляду такого звернення, позивач просить визнати протиправною. У свою чергу позивачем не надано суду доказів вручення такого звернення Міністерством юстиції України Департаменту з питань виконання кримінальних покарань. Відтак, в цій частині позовні вимоги не є зрозумілими.

Також позивач разом з позовом подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, вмотивоване тим, що у нього скрутний майновий стан, який унеможливлює сплату судового збору. У заяві вказав, що він відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому не має жодних джерел доходу, не працевлаштований та не отримує заробітної плати чи інших грошових надходжень. На підтвердження вказаного до такого клопотання позивач додав довідку Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" від 16.09.2025.

Оцінюючи вказані у клопотанні обставини, суд вказує наступне.

Згідно із частиною другою статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 3674-VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

З аналізу вищезазначених норм позивач звільняється від сплати судового збору у разі відсутності на його особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Із наданої копії довідки Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" від 16.09.2025 №45 вбачається, що позивачу за період з 01.01.2025 до 31.08.2025 заробітна плата не нараховувалась.

Однак суд зазначає, що із наданої довідки не вбачається саме відсутність коштів на особових рахунках позивача станом на момент звернення до суду з цим позовом.

За таких обставин за наявними матеріалами позову у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява № 28249/95) право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Згідно п. п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз.2 ч.3 ст.6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року № 4059-IX установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Отже, виходячи з того, що позивачем заявлено фактично дві вимоги немайнового характеру, ОСОБА_1 має бути сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн. (1211,20грн.*2), або надано інші докази на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору (довідку про відсутність коштів на особовому рахунку, тощо).

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач серед іншого, оскаржує правомірність прийняття рішення Департаментом з питань виконання кримінальних покарань, викладене у відповіді від 04.03.2025, при цьому з позовом до суду через засоби поштового зв`язку звернулася лише 13.12.2025 (згідно штампу на поштовому конверті), тобто понад шестимісячний строк, встановлений ч.2 ст.122 КАС України, для звернення з позовом до суду.

Суд наголошує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах позову докази поважності причин його пропуску.

Позивач разом з позовом подав до суду заяву про поновлення строку звернення, втім із заяви та позову не можливо встановити дату, коли саме позивач дізнався про порушення його прав та з якої слід обраховувати 6-місячний строк звернення до суду.

Також заяву про поновлення строку звернення позивач мотивує, серед іншого, тим, що після тривалого ув`язнення його стан здоров`я суттєво погіршився, з`явились проблеми із пам`яттю та мисленням, зором, серцево-судинною системою, що у свою чергу, сповільнює підготовку та подання цього позову до суду, втім жодних доказів щодо його стану здоров`я та відповідно про його погіршення до заяви позивач не надав.

Враховуючи викладене, відсутність дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а також не надання доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві про поновлення строку звернення з цим позовом до суду унеможливлює суд вирішити питання щодо дотримання позивачем строку звернення з позовом до суду, а також питання про поновлення такого строку, у разі його пропуску.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1 ст. 123 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 132, 133, 160, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені позивачем протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом подання до суду

1) належним чином завіреної копії звернення ОСОБА_1 від 27.02.2025 АБО клопотання про його витребування, що відповідає вимогам ст.79,80 КАС України,

2) позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог п.2 ч.5 ст.160 та п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на порушення статті 3 Конвенції, зазначене у зверненні ОСОБА_1 від 27.02.2025, та щодо повного ігнорування звернення ОСОБА_2 від 30.09.2025 (пункт 2 прохальної частини позовних вимог),

3) документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2422,40грн., який необхідно перерахувати за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37970404

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA4018540

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України; Судовий збір, за позовом __ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Сумський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), АБО докази на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору (довідку про відсутність коштів на особовому рахунку, тощо).

4) заяви про поновлення строку на звернення з позовом до суду із зазначенням у ній дати, коли позивач дізнався про порушення його прав, а також наданням доказів поважності його пропуску, у т.ч. докази на підтвердження погіршення стану здоров`я.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко