Справа № 589/5632/24
Суддя: Лєвша С. Л.
Дата ухвалення: 2025-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5632/24
Провадження № 2-а/589/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Лєвши С.Л., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мороко Сергій Олегович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мороко С.О., звернувся до Шосткнського міськрайонного суду Сумської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови №2970 від 02 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначено, що зазначена постанова є протиправною, оскільки вона винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, зазначає, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності було проведено без участі позивача, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім цього, при прийнятті рішення по справі не було враховано, що, що ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності та систематично проходить лікування в Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Обласна спеціалізована лікарня у місті Глухів». ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду, який здійснює за ним ОСОБА_2 . Отже, ставиться під сумнів знаходження ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення у стані осудності.

28 серпня 2025 року представником відповідача через систему «Електронний суд» надано відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначають, що адміністративний позов поданий поза межами строку звернення до суду. Крім цього, позивачем не надано доказів своєї неосудності. У разі продовження розгляду справи у задоволенні позову відмовити. (а.с.18-24)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

02 вересня 2024 року винесено постанову №2970 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн. (а.с.4)

З постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 згідно з розписки від 11 липня 2024 року, повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 10 год. 00 хв. 12 липня 2024 року. Проте, ОСОБА_1 у зазначену дату не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим порушив ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

28 червня 2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі представника поліції. У скоєному правопорушенні передбаченому ч.3 ст.210-1 КУпАП розкаявся.

Вирішуючи цей спір, суд вважає за необхідне, передусім, зупинитися на наступному.

Відповідно до ст. 2 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 210-1 КУпАП.

За своєю юридичною конструкцією диспозиція статті 210-1 КУпАП є бланкетною, тому у протоколі про адміністративне правопорушення, серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно-правового акту, з викладенням пункту, частини та статті відповідного нормативного акту, який покладає на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності певні обов`язки у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації і яких така особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи. Проте, цих вимог при складанні протоколу та при ухваленні оскаржуваної постанови не дотримано.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України, шанування її державних символів - є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Згідно із ст. 1, 3 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України» від 06.12.1991 за №1932-ХІІ, «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 за №1934-ХІІ, «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» від 21.10.1993 за №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку, визначені у додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487 передбачають, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Судом встановлено, що повісткою №1053 позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10 год. 00 хв. 12.07.2024, яку було вручено ОСОБА_1 під розписку 11 липня 2024 року.

Проте постанову винесено 02 вересня 2024 року, з якої вбачається, що ця постанова не була вручена ОСОБА_1 , а отже останній був відсутній при розгляді справи відносно нього за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом із цим, суд зазначає, що справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи щодо неї.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Відомості про повідомлення позивача про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, забезпечення його права на захист, у тому числі і на отримання правничої допомоги від адвоката. Відомості про отримання позивачем копії оскаржуваної постанови або відмови від її отримання у присутності свідків також відсутні.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Водночас статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, за змістом наведених правових норм КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.

Подібний висновок щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №824/1164/18-а, від 22 лютого 2022 року у справі №260/511/19, від 18 травня 2022 року у справі №813/4354/17 та від 01 червня 2022 року у справі №440/698/20, від 27 липня 2022 року у справі №1340/5822/18, від 18 січня 2024 року у справі №522/12566/18.

За сталої правової позиції, притягнення позивача до юридичної відповідальності слід пов`язувати саме із складанням відносно нього відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Разом з тим оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена без проведення розгляду справи у відповідності до встановленого для того порядку, відомості про дотримання такого порядку суду надані не були.

Хоча згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, відповідачем не було доведено дотримання порядку притягнення позивача до відповідальності та дотримання його прав.

Недотримання особою, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення порядку її розгляду, є самостійною підставою для визнання протиправною відповідної постанови та скасування її у судовому порядку.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.05.2020 у справі №640/16220/16-а, та в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Сама ж постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Для правомірного накладення адміністративного стягнення необхідно мати докази адміністративного правопорушення, підтвердити дотримання процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже відповідачем не дотримано вимоги статті 245 КУпАП щодо, зокрема, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що у свою чергу позбавило позивача права на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, а також права на захист.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених ними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в таких справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ним виконані вимоги ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим доходить висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення та недотримання порядку притягнення до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Тому, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат по справі, а саме сплаченого судового збору у сумі 605 грн 60 коп., здійснити відповідно до ст. 139 КАС України, стягнувши його з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Мороко Сергій Олегович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі, задовольнити.

Скасувати постанову №2970 винесену 02 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок та справу закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша