Справа № 260/7935/24
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7935/24 пров. № А/857/7375/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року (головуючий суддя: Дору Ю.Ю., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 20 Регіональна військово-лікарська комісія про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 28.11.2024 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - 20 Регіональна військово-лікарська комісія, в якій просив: визнати дії Центральної військово-лікарської комісії щодо відмови ОСОБА_1 у перегляді свідоцтва про хворобу від жовтня 2023 року № 3003 в частині встановлення причинного зв`язку захворювання із захистом Батьківщини протиправними; зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 19.09.2024 року № 5/19-09/24 з дотриманням приписів п.п. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, з урахуванням правової оцінки, наданої Судом у мотивувальній частині рішення; стягнути з Центральної військово-лікарської комісії на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що при огляді ВЛК, лікарями проігноровано показання ОСОБА_1 , що хвороби у нього загострилася саме під час захисту Батьківщини. Також, саме ці хвороби призвели до його непридатності до військової служби. Позивачем, 27.08.2024 направлено на адресу 20-ї Регіональної військово-лікарської комісії скаргу на визначення причинного зв`язку захворювання № 1/27-08/24. За результатами розгляду скарги, 10.09.2024 року цією комісією відмовлено у зміні причинного зв`язку його захворювання, оскільки згідно наданих виписних епікризів, та етіопатогенезу розвиту [...] причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу № 3003 ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 18.09.2023 прийнято обґрунтовано. Вважає, що 20-та Регіональна ВЛК формально підійшла до вирішення питання, розглянула скаргу за 1 день без належного аналізу документів та не врахувала такий документ як первинна медична картка (форма 100) від 05.01.2023. Не погоджуючись із вищевказаним, позивачем 19.09.2024 направлено на адресу Центральної військово-лікарської комісії скаргу на визначення причинного зв`язку захворювання № 5/19-09/24. Супровідним листом № 598/6/23784 від 24.10.2024 на адресу представника позивача надіслано три примірники витягу з протоколу засідання військово - лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України від 17 жовтня 2024 року № 7466, згідно з яких позивачу відмовлено у задоволенні його скарги.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позов відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби та причинного зв`язку захворювання за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК і суд не має права делегувати їх собі. Тобто у суді оскаржують тільки порушення порядку проведення ВЛК медогляду, а встановлений діагноз у ВЛК вищого рівня (регіональної або Центральної). Зазначає, що відмова суду від розгляду справи через відсутність медичних знань є юридично необґрунтованою, оскільки спір стосується законності висновку ЦВЛК, а не медичних аспектів встановлення діагнозу.

Відповідачем, 19.09.2025 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

За результатами проведеного у вересні 2023 року медичного огляду госпітальна військово-лікарська комісія в/чА4615 винесла постанову, оформлену свідоцтвом про хворобу № 3003 від 18.09.2023, згідно п. 12 якого встановлено: «Діагноз та Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Гіпертонічна хвороба третьої стадії. Гіпертрофія лівого шлуночка Ішемічна хвороба серця; Великовогнищевий післяінфарктний (Q-інфаркт міокарду 21.09.2008), повторний інфаркт міокарду 21.04.2023) та стенозуючий (коронароангіографія 04.05.2023 - багатосудинне ураження коронарних артерій, стан після стентування передньої міжшлуночкової гілки лівої коронарної артерії та правої коронарної артерії) коронарокардіосклероз. СН ІІ А стадії) із захистом Батьківщини. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

Постанова госпітальної військово-лікарської комісії в/чА4615 була затверджена постановою 20 регіональної військово-лікарської комісії 07.10.2023.

Позивач не погодившись з висновком госпітальної військово-лікарської комісії в/ НОМЕР_2 подав скаргу до 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо визначення причинного зв`язку захворювання позивача.

Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 3386 від 10.09.2024, третьою особою 20-ю Регіональною військово-лікарською комісією відмовлено у зміні причинного зв`язку захворювання. Зокрема, зазначено, що постанова про причинний зв`язок захворювання у свідоцтві про хворобу №3003 ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 18.09.2023 прийнята обґрунтовано. Підстав для її відміни, скасування або прийняття іншої постанови немає.

Не погоджуючись із вищевказаною відмовою у зміні причинного зв`язку захворювання, позивачем направлено на адресу Центральної військово-лікарської комісії скаргу на визначення причинного зв`язку захворювання за вих. № 5/19-09/24 від 19.09.2024.

Супровідним листом № 598/6/23784 від 24.10.2024 на адресу представника позивача надіслано три примірники витягу з протоколу засідання військово - лікарської комісії Центральної військово - лікарської комісії Збройних Сил України від 17 жовтня 2024 року № 7466, згідно з яких позивачу відмовлено у задоволенні його скарги.

Згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 17 жовтня 2024 року № 7466 зазначено, що підстав для задоволення вимог адвоката згідно скарги від 19.09.2024 щодо перегляду постанови про причинний зв`язок діагностованих у майора ОСОБА_1 , 1968 року народження, гіпертонічної хвороби та інших хвороб серцево-судинної системи за свідоцтвом про хворобу № 3003 від 18.09.2023 госпітальної ВЛК військової частини НОМЕР_1 та прийняття нової постанови про причинний зв`язок цих захворювань у формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини», на підставі наданих документів, не встановлено.

Оскільки позивач вважає протиправною відмову відповідача у задоволенні скарги, він звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови (свідоцтва), оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Таким чином, скаргу ОСОБА_1 від 19.09.2024 № 5/19-09/24 було розглянуто у порядку та в строки визначені Законом України «Про звернення громадян» та з урахуванням Положення № 402.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п.1.1 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

В розумінні п.1.2 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 2.1 розд. І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Підпунктом 2.4.4 п.2.4 розд. ІІ Положення № 402 визначено, що на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Згідно із п.2.4.5 розд. І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Відповідно до п.п.2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення № 402, постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Отже, із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.

Отже, чинним законодавством встановлений порядок вирішення спірних питань при проходженні медичного огляду та оформленні його результатів, зокрема шляхом оскарження постанов ВЛК до ВЛК вищого рівня або в судовому порядку.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон), під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить суд визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії щодо відмови ОСОБА_1 у перегляді свідоцтва про хворобу від жовтня 2023 року № 3003 в частині встановлення причинного зв`язку захворювання із захистом Батьківщини та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 від 19.09.2024 за № 5/19-09/24, з дотриманням приписів п.п. 2.3.4 п. 2.3 глави 2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за № 402, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення.

В той же час, у позовній заяві позивач не наведено, а судом у ході розгляду справи не встановлено порушення відповідачем саме процедури прийняття Постанови ЦВЛК № 7466 від 17.10.2024 в частині причинного зв`язку захворювання.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач не погоджується з висновком ЦВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, тому оскаржує відмову відповідача у перегляді свідоцтва про хворобу.

Згідно доказів наявних у матеріалах справи, скаргу позивача від 19.09.2024 було розглянуто 17.10.2024, що підтверджується витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 17 жовтня 2024 року № 7466, копія якого наявна у матеріалах справи.

Згідно супровідного листа від 24.10.2024 за № 598/6/23784 примірники вказаного витягу з протоколу були надіслані поштовим зв`язком на адресу представника позивача, про що у матеріалах справи містяться докази (а.с. 29 на звороті та а.с. 30).

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаргу ОСОБА_1 від 19.09.2024 за № 5/19-09/24 було розглянуто у порядку та в строки визначені Законом України «Про звернення громадян» та з урахуванням Положення № 402.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку. Оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 260/7935/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін