Справа № 200/9343/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

17 грудня 2025 року Справа №200/9343/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною стягнення сум,

УСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 27 941,99 грн.

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.09.2025 по 25.11.2025 у розмірі 47 146,49 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду, доказів сплати судового збору у визначеному судом розмірі.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача доказів сплати судового збору не надано, натомість заявлено клопотання про відстрочення від сплати судового збору за розгляд поданого позову, обґрунтоване скрутним матеріальний станом та арештом коштів на всіх банківських рахунках боржника у виконавчому провадженні № 66133083 за неправомірним виконавчим написом нотаріуса, який визнається таким, що не підлягає виконанню Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/15841/25.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. Суд, вирішуючи це питання, ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Аналогічний підхід було застосовано Верховним Судом в ухвалах від 10.05.2019 року у справі №9901/166/19, від 20.01.2021 року у справі №160/5843/20, від 21.01.2021 у справі №9901/396/20.

Позивачем не надано належного документального підтвердження стосовно підстав для відстрочення чи розстрочення від сплати судового збору (якщо такі є).

Надані копії постанов: про відкриття ВП № 66133083, про зупинення виконавчих дій та копія постанови про арешт коштів не свідчать про матеріальне становище позивача, арешт накладений тільки у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 21852,54 гривня (UAH).

Для відстрочення від сплати судового збору відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про судовий збір» позивач має право надати довідку органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору в справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі №9901/77/20.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що позивачем недоліки заяви, про які йшлося в ухвалі про залишення її без руху не усунені, доказів в обґрунтування клопотання стосовно скрутного матеріального становища позивача, та про не можливість сплати судового збору суду не надано.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

Керуючись ст. 7, 169, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ

У задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з 04.09.2025 по 25.11.2025 у розмірі 47 146,49 грн.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Буряк