Справа № 240/7753/25
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/7753/25

категорія 111030400

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Спільного українсько-іспанського підприємства "Іскор" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкові повідомлення-рішення,

встановив:

Спільне українсько-іспанське підприємство «Іскор» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 18.11.2024 № 07 і № 07.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на підставі спірних рішень відповідач протиправно нарахував штраф по податку на додану вартість за несвоєчасну, на його думку, сплату грошових зобов`язань по податковим деклараціям тоді, як позивач таке прострочення сплати не допускав.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позов просить у його задоволенні відмовити, оскільки зарахування поточних платежів відбувалось в рахунок погашення боргу попередніх періодів, тому погашення податкових зобов`язань по податковим деклараціям з ПДВ відбулося із прострочення встановлених законом строків.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що Спільне українсько-іспанське підприємство «Іскор» перебуває на податковому обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Житомирській області.

09.10.2024 посадовою особою Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області проведена камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість СП «Іскор», за результатами якої складений акт від 09.10.2024 №20808/06-30-04-07/14350815.

Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасну сплату Підприємством податку на додану вартість, розмір якого визначено у податкових деклараціях № від 19.03.2019, № від 18.04.2019, № від 17.05.2019, № від 19.06.2019, № від 19.07.2019, № від 20.08.2019, № від 20.09.2019, № від 16.10.2019, № від 20.12.2019, № від 20.01.2020, № від 20.02.2020, № від 19.03.2020, № від 21.04.2020, № від 19.05.2020, № від 19.06.2020, № від 20.07.2020, № від 19.08.2020, № від 21.09.2020, № від 19.10.2020, № від 20.11.2020, № від 21.12.2020, № від 12.07.2022, № від 19.01.2024, № від 20.02.2024, № від 20.03.2024, № від 19.04.2024, № від 18.05.2024, № від 20.06.2024, № від 19.07.2024, № від 19.08.2024.

На вказаний акт перевірки позивач подавав заперечення до контролюючого органу, яке залишено без задоволення.

На підставі акту перевірки від 09.10.2024 №20808/06-30-04-07/14350815 контролюючим органом 18.11.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ш» № 07 про нарахування штрафу в розмірі 5% у сумі 42223,66 грн і № 07 про нарахування штрафу в розмірі 10% у сумі 135889,58 грн.

Позивач оскаржував ці повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак його скарга була залишена без задоволення.

Вважаючи такі повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України встановлено, що кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цім Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Згідно з приписами пп.16.1.3 та 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Пунктом 203.1 ст.203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст.203 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

За несплату платником самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, відповідальність передбачена статтею 124 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 124.1 ст.124 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, платники податків зобов`язані своєчасно та в повному обсязі здійснювати сплату податків та зборів.

При цьому, у разі несплати або несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, такому платнику податків нараховується штраф у розмірах, які визначені приписами чинного законодавства.

Як зазначає відповідач, підставою прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є висновки про несвоєчасну сплату позивачем податку на додану вартість по податковим деклараціям, а саме: № від 19.03.2019, № від 18.04.2019, № від 17.05.2019, № від 19.06.2019, № від 19.07.2019, № від 20.08.2019, № від 20.09.2019, № від 16.10.2019, № від 20.12.2019, № від 20.01.2020, № від 20.02.2020, № від 19.03.2020, № від 21.04.2020, № від 19.05.2020, № від 19.06.2020, № від 20.07.2020, № від 19.08.2020, № від 21.09.2020, № від 19.10.2020, № від 20.11.2020, № від 21.12.2020, № від 12.07.2022, № від 19.01.2024, № від 20.02.2024, № від 20.03.2024, № від 19.04.2024, № від 18.05.2024, № від 20.06.2024, № від 19.07.2024, № від 19.08.2024.

Враховуючи зазначене вище, контролюючим органом зроблено висновок про те, що сплата задекларованого ПДВ відбувалась з порушенням встановленого строку сплати, а саме із затримкою як менше 30 днів, так і більше 30 днів.

Як вказує відповідач, сплачені позивачем по вищевказаним деклараціям суми податку на додану вартість за відповідні періоди були зараховані контролюючим органом у погашення податкового боргу (недоїмки) зі сплати податку на додану вартість за попередні періоди.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1042/18 від 13.11.2018 було визнано правомірним винесене ГУ ДПС податкове повідомлення рішення № від 15.02.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання СП «Іскор» з ПДВ у частині 224 392,00 грн (за податковими зобов`язаннями у сумі 179514 грн, та штрафними санкціями у сумі 44878,00 грн), загальна сума донарахувань по даній ППР складає 228101 грн., в т.ч.: о.п 182481 грн., ш.с. 45620 грн., тобто платником оскаржено в частині. Вказане рішення набрало законної сили 16.04.2019.

На загальну суму податкових зобов`язань, що визначені за результатами перевірки (з урахуванням штрафних санкцій), а саме: 228101 грн починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за кожний відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження по день настання строку погашення грошового зобов`язання, у тому числі за період судового оскарження, відбулось нарахування пені в автоматичному режимі в сумі 226762 грн.

Також рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/776/20 стягнуто з підприємства податковий борг з ПДВ в розмірі 1195437 грн (який включав суму пені 232637,43 грн). Рішення суду набрало законної сили 10.12.2020.

Сума пені 226762,68 грн зазначена в загальній сумі податкового боргу в розмірі 2362916,79 грн в наведеному рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №240/776/20. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у цій справі в частині розміру стягнення суми податкового боргу з ПДВ залишено без змін судом апеляційної інстанції.

Як встановлено судом із інтегрованої картки платника податків, сплата по вказаним вище податковим деклараціям сум ПДВ зараховувалася в рахунок погашення попереднього податкового боргу.

Пунктом 87.9 ст.87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Згідно із п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Оскільки відповідачем доведено, що позивач мав заборгованість зі сплати податку на додану вартість, а нарахування податковим органом штрафних санкцій на поточні платежі позивача було зумовлено зарахуванням поточних платежів у погашення суми попереднього податкового боргу, що передбачено положеннями Податкового кодексу України, тому за таких обставин суд вважає, що відповідачем було правомірно нараховано позивачу на підставі спірних податкових повідомлень-рішень загальну суму штрафних санкцій у розмірі 176113,24 грн.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Натомість, позивачем не надано недостатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог частини першої статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Спільного українсько-іспанського підприємства «Іскор» (вул. Більшовицька, 149, м. Коростишів, Житомирська область, 12504, ) до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (вул. Ю. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

18.12.25