Справа № 140/11687/24
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

18 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11687/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року позов у цій справі задоволено: визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Заставне-1, поселення двошарове: вельбарська культура ІІ-ІV ст. н.е. і давньоруський час ХІ-ХІІІ ст. (Литовезька ОТГ, с. Заставне, на південний схід від села), та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язано Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вжити заходів, спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Заставне-1, поселення двошарове: вельбарська культура ІІ-ІV ст. н.е. і давньоруський час ХІ-ХІІІ ст. (Литовезька ОТГ, с. Заставне, на південний схід від села), та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На виконання даного судового рішення, 24 квітня 2025 року Волинським окружним адміністративним судом стягувачу було видано виконавчий лист №2822/2025 про зобов`язання Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вжити заходів, спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Заставне-1, поселення двошарове: вельбарська культура ІІ-ІV ст. н.е. і давньоруський час ХІ-ХІІІ ст. (Литовезька ОТГ, с. Заставне, на південний схід від села), та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Ухвалою суду у цій справі від 02 липня 2025 року про виправлення помилки у виконавчому листі виправлено помилку, допущену при оформленні виконавчого листа №2822/2025, виданого Волинським окружним адміністративним судом 24 квітня 2025 року, щодо найменування позивача (стягувача) та замість Володимирська окружна прокуратура (45001, Волинська область, місто Володимир, вулиця Драгоманова, будинок 31, ідентифікаційний код юридичної особи ) вважати Міністерство культури та інформаційної політики України (01601, місто Київ, вулиця Івана Франка, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 43220275).

09 грудня 2025 року до суду надійшла заява старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. про заміну сторони виконавчого провадження в даній адміністративній справі, а саме боржника Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (далі також Управління).

Ухвалою суду Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року вказану заяву призначено до судового розгляду на 11: 30 год. 18 грудня 2025 року.

Представник Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації Вознюк О.М. подала заяву про розгляд заяви без її участі.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 229, частини другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), заяву розглянуто в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява №60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07 червня 2005 року, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3,8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у цій справі, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Заставне-1, поселення двошарове: вельбарська культура ІІ-ІV ст. н.е. і давньоруський час ХІ-ХІІІ ст. (Литовезька ОТГ, с. Заставне, на південний схід від села), та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язано Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вжити заходів, спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Заставне-1, поселення двошарове: вельбарська культура ІІ-ІV ст. н.е. і давньоруський час ХІ-ХІІІ ст. (Литовезька ОТГ, с. Заставне, на південний схід від села), та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На виконання даного судового рішення, 24 квітня 2025 року Волинським окружним адміністративним судом стягувачу було видано виконавчий лист №2822/2025.

31 жовтня 2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. відкрито виконавче провадження за №79472597 щодо виконання виконавчого листа №2822/2025 (140/11687/24) з урахуванням ухвали Волинського окружного адміністративного суду 02 липня 2025 року, виданого 24 квітня 2025 року.

Однак, на даний час рішення суду від 18 грудня 2024 року у цій справі, яке набрало законної сили, боржником так і не виконано.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За приписами частини четвертої статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу - як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №812/1408/16, здійснивши системне тлумачення норм Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII у взаємозв`язку зі статтями 52 та 379 КАС України, сформулював висновок відповідно до якого публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або ж часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення адміністративної компетенції.

Зазначеної вище правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270, від 13 березня 2019 року у справі №524/4478/17 та від 20 лютого 2019 року у справі №826/16659/15.

Суд зазначає, що особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва:

1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та

2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вищевказані висновки Верховного Суду у справі №812/1408/16, в подальшому підтримані Верховним Судом у постанові від 04 жовтня 2023 року у справі №805/2819/18-а.

Як зазначалось вище, на даний час рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у даній справі, яке набрало законної сили, Департаментом культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації так і не виконано.

Розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації від 18 вересня 2024 року №374 Про припинення департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації та утворення управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації і управління молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації було вирішено припинити юридичну особу публічного права Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, реорганізувавши такий шляхом поділу. У результаті проведеної реорганізації було утворено Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації.

За приписами пункту 4 вказаного розпорядження Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації у сфері, зокрема, охорони культурної спадщини.

10 січня 2025 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Вказане вище свідчить про те, що Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вибув з відносин, щодо яких виник спір. Натомість, передання компетенції щодо охорони культурної спадщини перейшло до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації.

Враховуючи викладене вище, забезпечуючи виконання судового рішення у цій справі в цілях сприяння реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності заміни сторони боржника у виконавчому провадженні №79472597 з Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації () на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Керуючись статтями 243, 248, 379 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні №79472597 боржника Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації () на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В. Л. Шепелюк