Справа № 400/1906/24
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р. № 400/1906/24
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Дидіної А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомЗаступника керівника Миколаївської окружної прокуратури, бульв. Бузький, 15,м. Миколаїв,54006,бульв. Бузький, 15,м. Миколаїв,54006
до Чорноморської сільської ради, вул. Суворова, 126,с. Чорноморка,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,57515,
треті особиТовариство з обмеженою відповідальністю «Зем-Юр-Центр», просп. Центральний, 93-Д,оф.703,м. Миколаїв,54017, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайрізон Блек Сі», вул. Лейпцизька, 2/37, оф.4,м. Київ,01015,
провизнання протиправним та нечинним рішення від 14.12.2017 року № 2,
ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року заступник керівника Миколаївської окружної прокуратури звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Чорноморської сільської ради з вимогами визнати протиправним та нечинним рішення Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 14.12.2017 № 2 «Про затвердження Генерального плану с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області», яким затверджено містобудівну документацію «Генеральний план с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області з планом зонування території, детальним планом території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану в проектних межах села» загальною площею 3650 га у складі: Генерального плану, Плану зонування, Детального плану території частини с. Чорноморка по вул. Бейкушська, Детального плану території частини с. Чорноморка по вул. Приморська, Детального плану території частини с. Чорноморка по вул. Суворова, Детального плану території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану та в проектних межах села Чорноморка.

Свої позовні вимоги прокурор обґрунтував тим, що: 1) під час розробки та затвердження генерального плану с. Чорноморка не було враховані державні інтереси, як це вимагається ч.2 та абз.3 ч.7 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме не було отримано погодження Миколаївської обласної державної адміністрації для врахування державних та регіональних інтересів під час розроблення містобудівної документації; 2) генеральний план не було погоджено компетентними органами перед їх розглядом архітектурно-містобудівною радою. Відповідно до ч.7 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня. Висновки архітектурно-містобудівної ради при Очаківської районної державної адміністрації під час розробки генерального плану с. Чорноморка не отримувалися; 3) не була проведена санітарно-епідеміологічна експертиза спірного генерального плану села, яка є обов`язковою відповідно до ст.11 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»; 4) проект генерального плану с. Чорноморка відповідно до діючого на час його затвердження законодавства підлягав обов`язковій державній екологічній експертизі, а саме відповідно до п. а) ч.1 ст.27 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.34 Закону України «Про екологічну експертизу». Згідно листів Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 09.06.2021 та від 24.11.2023 екологічна експертиза проекту містобудівної документації села Чорноморка не проводилася; 5) не врахування пропозицій громадськості під час громадських слухань. Під час громадського обговорення проекту генерального плану, відповідачем не врахований лист КЕВ м. Миколаєва про врахування земельних ділянок для потреб оборони. Вказані зауваження не прийняти до відомо та не розглянуто, хоча відповідно до ч.8 ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» це є обов`язковим. Зважаючи на той факт, що пропозиція КЕВ м. Миколаїв щодо земельної ділянки з особливими правовим режимом (землі оборони) не була розглянута, у тому числі і погоджувальною комісією, Чорноморська сільська рада не мала права затверджувати проект Генерального плану с. Чорноморка без проведення процедури розгляду пропозицій громадськості; 6) недотримання державних стандартів, норм і правил при розробці генерального плану ч. Чорноморка, плану зонування та детальний планів територій. У генеральному плані та плані зонування у 100-метровій зоні від урізу води вздовж берегової лінії Чорного моря та Березанського лиману встановленої зони КВТ, Р-4 та Ж-1 що є порушенням п.10.17 ДБН 360 щодо заборони будівництва індивідуального житла, крім населених пунктів, вказаних у розпорядженні Кабінету Міністрів України, а також будинків, споруд і комунікацій у приморських прибережних смугах завширшки 100 м від різу води, а у приморських курортних зонах за наявності пляжу менше 100 м від його суходільної межі. Також, суперечить нормам розміщення свиноферми на 3000 голів, розміщення кладовища на відстані ближче ніж 300 м до санітарної зони. Також, у складі Генерального плану с. Чорноморка затверджено Детальний план території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в північно-західній частини населеного пункту на березі Березанського лиману. Але, відповідно до ст.5 Закону України «Про морські порти України» будівництво нових морських портів здійснюється з урахуванням Стратегії розвитку. Зауваження щодо можливих негативних наслідків від розміщення морського порту надходили до розробників генерального плану, але були проігноровані ними; 7) генеральний план розроблено всупереч вимог водного, земельного та природоохоронного законодавства в частині, що стосується встановлених меж прибережних захисних смуг водних об`єктів. Село Чорноморка розташована вздовж Чорного моря, Бузького та Бейкуського лиманів. Однак, на кресленнях генерального плану не позначені належним чином прибережні захисні смуги.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію виклав у відзиві. 1) відповідач стверджував, що звертався до Миколаївської ОДА з відповідними зверненнями про врахування державних інтересів, але ОДА не надала відповіді на цей лист. Аналогічним чином, відповідач звертався з відповідними запитами до голови Очаківської РДА та начальника відділу містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Очаківської РДА; 2) законом лише встановлений обов`язок інформування органів містобудування про дату і час розгляду, а не надання ним копій генерального плану. Всі зазначені органи були належним проінформовано про генеральний план та мали можливість з ним ознайомитися; 3) для проекту генерального плану відсутні вимоги для проходження санітарно-епідеміологічної експертизи; 4) Закон України «Про екологічну експертизу» втратив чинність 18.12.2017, а тому у відповідача не було обов`язку проводити зазначену екологічну експертизу; 5) аргументи прокурора про неврахування інтересів громадськості, зокрема КЕВ м. Миколаєва не відповідають дійсності, оскільки як раз ці зауваження були враховані та у генеральному плані ці земельні ділянки відображені як «зона оборонних об`єктів» та «зона військових об`єктів»; 6) аргументи прокурора не відповідають дійсності, оскільки заборони, на які він посилається стосуються планування будівництва на майбутнє. А у цьому випадку йде відображення вже існуючих об`єктів (кладовище та ферми). Генеральний план зобов`язаний відобразити, всі вже існуючі об`єкти; 7) висновки прокурора про не позначення прибережної зони у генеральному плані не відповідають дійсності. Прибережна зона відображена у плані належним чином. Позов не містить доказів, що Генеральний план передбачає будівництво, розташування або здійснення діяльності будь-яких заборонених законом будівель, споруд або об`єктів.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 в задоволенні позову прокурора відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 залишено апеляційну скаргу позивача без задоволення, а судове рішення - без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.07.2025 скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю, а справу передано на новий розгляд.

08.08.2025 справу прийнято суддею Біоносенко В.В. для повторного розгляду.

Ухвалою від 24.10.2025 відповідача зобов`язано опублікувати в друкованих засобах масової інформації оголошення про відкриття провадження в цій справі та про оскарження рішення Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 14.12.2017 № 2 «Про затвердження Генерального плану с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області».

На виконання ухвали, відповідачем надано примірник газети «Південна правда» №44(24439) від 30.10.2025 з відповідним оголошенням (т.4 арк.спр.180-187).

Під час судових засідань представник позивача підтримав позицію, викладену у позові, просив позов задовольнити, представники відповідача просили у задоволенні позову відмовити, послалися на аргументи викладені у відзиві. Представники третіх осіб в судових засіданнях участі не приймали.

Суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін в порядку загального провадження. 16.12.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст судового рішення підписано 18.12.2025.

Дослідив матеріали справи, вислухав представник позивача та відповідача, суд встановив наступне.

19.05.2016 рішенням Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від № 4 (зі змінами внесеними на підставі рішення ради від 11.08.2016 № 3) вирішено розробити генеральний план населеного пункту села Чорноморка з одночасним виготовленням плану зонування території, детальним планом території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану в проектних межах села.

14.12.2017 рішенням Чорноморської сільської ради № 2 «Про затвердження Генерального плану с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області» затверджено розроблену ТОВ «ЗЕМ-ЮР-ЦЕНТР» містобудівну документацію «Генеральний план с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області з планом зонування території, детальним планом території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану в проектних межах села» загальною площею 3650 га у складі: Генерального плану, Плану зонування, Детального плану території частини с.Чорноморка по вул. Бейкушська, Детального плану території частини АДРЕСА_1 плану території частини с.Чорноморка по вул. Суворова, Детального плану території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану та в проектних межах села Чорноморка Очаківського району Миколаївської області.

Відповідно до пояснювальної записки Генерального плану с. Чорноморка, останній є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Проект розроблений з урахуванням інтересів територіальної громади і містить принципові рішення щодо функціонального призначення території села, формування системи громадського обслуговування населення, організації вулично-дорожньої мережі і дорожнього руху, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, захисту території від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони навколишнього природного середовища та культурної спадщини.

1. Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.17 Закону, виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, у встановлений строк: звертаються до обласної державної адміністрації, щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення генерального плану населеного пункту.

По цій справі встановлено, що 28.08.2017 Чорноморською сільська рада склала та направила на адресу Миколаївської обласної державної адміністрації листа про визначення державних інтересів під час складання генерального плану с. Чорноморка. Зазначене, зокрема підтверджується копією цього листа (т.2 арк.спр.168), а також копією журналу вихідної кореспонденції сільської ради (т.2 арк.спр.165). Разом з тим, Миколаївської обласної державної адміністрацією факт надходження зазначеного листа на їх адресу не підтверджено. В 2021 році, Миколаївська ОДА на запит прокуратури повідомила, що Чорноморська сільська рада не зверталася до адміністрації з приводу визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації (т.1 арк.спр.29).

З врахуванням того, що з моменту складання цього листа пройшло вже більше 8 років, а будівля Миколаївської ОДА була зруйнована в наслідок ракетного удару 29.03.2022, суд констатує втрату можливості усунути на теперішній час протиріччя між позиціями Чорноморської сільради та Миколаївської ОДА.

За таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.17 Закону, є обов`язок відповідача звернутися до облдержадміністрації для визначення державних інтересів. По цій справі відповідачем не доведено, що ним цей обов`язок виконано. У відповідача відсутні будь-які докази направлення та отримання цього листа адресатом. Якщо, сторона посилається на застосування до нього принципу мовчазної згоди, вона принаймні повинна переконливо довести, що вона зверталася з цього питання до владного суб`єкту, та з момент отримання цим суб`єктом відповідного звернення пройшли визначені законом строки розгляду звернення. У цьому випадку, суд не може сказати, що Миколаївська обласна державна адміністрація порушила строк розгляду звернення Чорноморської сільської ради, оскільки відсутні будь-які докази отримання ОДА цього звернення, а сама ОДА заперечує факт його отримання.

При цьому, суд не приймає посилання відповідача на ч.3 ст.20 Закону, оскільки він стосується не питання врахування державних інтересів (п.3 ч.7 ст.17), а питання розгляду матеріалів генерального плану архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня (п.5 ч.7 ст.17). Але, навіть у цьому випадку, ч.3 ст.20 Закону передбачає, що для погодження проекту за принципом мовчазної згоди необхідно, щоб пройшло 20 днів з моменту надходження проекту до відповідної ради. В постанові КМУ від 27.01.2010 №77 «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» зазначено, що він застосовується на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Тобто, для застосування принципу мовчазної згоди, важливим є факт отримання владним суб`єктом відповідного звернення, а не лише його направлення. Без цього, неможливо зробити презумпцію про відмову органу владу надати своє реагування на відповідне звернення.

Крім того, Чорноморська сільська рада у цих правовідносинах є не господарюючим суб`єктом, а сама є владним органом, на якого законом покладено обов`язок під час розробки генерального плану врахувати державні інтереси.

Також, суд звертає увагу, що у матеріалах генерального плану також не описана ситуація з направленням запиту до Миколаївської ОДА, та відсутності від неї відповіді, що надавало право проектанту проводити розробку проекту без врахування державних інтересів.

Відсутність відповіді Миколаївської ОДА на лист Чорноморської сільської ради від 28.08.2017, відсутність доказів про те, що зазначений лист взагалі надходив до ОДА, а також відсутність посилання на цю обставину у проекті генерального плану, свідчить на користь аргументів позивача, про те, що у цьому випадку не було дотримано вимоги ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про необхідність звернення за врахуванням державних інтересів.

Разом з тим, необхідно також врахувати, що відповідно до ч.13, 14 ст.17 Закону, за результатом містобудівного моніторингу, у тому числі для врахування державних інтересів, можливе внесення змін до генеральних планів населених пунктів. Таким чином, у разі наявності потреби у врахуванні державних інтересів, передбачений спосіб їх врахування.

Під час розгляду цієї справи хоча питання звернення відповідача до ОДА за врахуванням державних інтересів і є спірним, все ж таки, позивачем не надано конкретних прикладів, що сам генеральний план с. Чорноморка або не враховує або суперечить державним інтересам.

За таких обставин, навіть з урахуванням всіх недоліків документального підтвердження звернення відповідача за врахуванням державних інтересів, суд не вбачає зазначений аргумент, як самодостатню підставу для визнання протиправним та скасування рішення.

2. Відповідно до п.5 ч.7 ст.17 Закону, виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк, забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня.

Відповідно до ст.20 Закону, для професійного обговорення проектних рішень у сфері містобудування центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, уповноважені органи містобудування та архітектури можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради як дорадчі органи, що діють на громадських засадах.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури, при якому функціонує архітектурно-містобудівна рада, за 20 робочих днів до розгляду на засіданні ради містобудівної документації письмово інформує про дату та місце такого розгляду державні органи, які відповідно до закону мають повноваження щодо розгляду містобудівної документації, та забезпечує можливість ознайомлення з її розділами (за відповідним напрямом). За результатами розгляду зазначені органи подають спеціально уповноваженому органові містобудування та архітектури свої висновки.

У разі ненадання письмових висновків до проекту містобудівної документації протягом 20 днів з дня надходження інформації про розгляд містобудівної документації такий проект вважається погодженим цими органами.

Архітектурно-містобудівної радою при відділі містобудування, архітектури, будівництва та житлово-комунального господарства Очаківської райдержадміністрації питання розробки генерального плану с. Чорноморка розглядалося тричі: 01.07.2016, 02.09.2016 та 28.09.2017 (т.1 арк.спр.47, 53, 188).

01.07.2016 предметом розгляду було включення до генерального плану будівництва глибоководного порту.

02.09.2016 рада здійснили попередній розгляд матеріалів генерального плану, за результатами чого, рада одноголосно вирішила рекомендувати: 1) продовжити розробку генерального плану; 2) завершити збір вихідних даних; 3) уточнити відомості про реальних землевласників та землекористувачів; 4) взяти до уваги зауваження члена ради (з приводу свиноферми); 5) запропоновано розробнику подати проект до містобудівної ради обласного рівня.

28.09.2017 рада здійснила предметний розгляд проекту генерального плану та погодила його.

Суд звертає увагу, на правову конструкції викладену у ст.17, 20 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності». Статтею 17 на виконавчі органи сільради покладений обов`язок забезпечити подання на попередній розгляд архітектурно-містобудівельних рад матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту.

При цьому, відповідно до ст.20 Закону, архітектурно-містобудівельна рада є дорадчим органом, який діє на громадських засадах. Частина 5 ст.20 Закону, прямо вказує, що результати розгляду радою зазначених проектів мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження проекту будівництва.

На переконання суду, зазначене вказує, що замовник та розробник проекту генерального плану не повинні очікувати від архітектурно-містобудівельної ради якось юридично значущого рішення. Сам факт обговорення на такий раді, вже є виконанням вимог закону, та відповідає меті цього обговоренням надання проекту публічності, донесення до громадськості проектні рішення, які плануються замовником та розробником.

У цьому випадку, відповідачем вимоги ст.20 Закону, виконані у повному обсязі, забезпечено попередній і навіть неодноразовий розгляд проекту генерального плану с. Чорноморка на архітектурно-містобудівельної раді.

Щодо надання висновків державних органи, які відповідно до закону мають повноваження щодо розгляду містобудівної документації, про які згадується у ч.3 ст.20 Закону, то це не є предметом відповідальності відповідача, як замовника проекту генерального плану. У будь-якому випадку, застереження передбачене у ч.5 ст.20, нівелює будь-яку обов`язковість погодження державних органів з ч.3 ст.20 Закону.

З врахуванням викладеного, суд відкидає зазначений аргумент позивача, як підставу для визнання протиправним та скасування рішення сільради про затвердження проекту генерального плану.

3. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (який діяв на час ухвалення спірного рішення), державна санітарно-епідеміологічна експертиза - це вид професійної діяльності органів державної санітарно-епідеміологічної служби, що полягає у комплексному вивченні об`єктів експертизи з метою виявлення можливих небезпечних факторів у цих об`єктах, встановленні відповідності об`єктів експертизи вимогам санітарного законодавства, а у разі відсутності відповідних санітарних норм - в обґрунтуванні медичних вимог щодо безпеки об`єкта для здоров`я та життя людини.

Відповідно до ст.10 Закону, державна санітарно-епідеміологічна експертиза полягає у комплексному вивченні документів (проектів, технологічних регламентів, інвестиційних програм тощо), а також діючих об`єктів та пов`язаних з ними небезпечних факторів на відповідність вимогам санітарних норм.

Відповідно до ст.11 Закону, державній санітарно-епідеміологічній експертизі підлягають: проекти міждержавних, державних цільових, регіональних, місцевих і галузевих програм соціально-економічного розвитку; інвестиційні проекти і програми у випадках і порядку, встановлених законодавством; схеми, передпроектна документація, що стосується районного планування і забудови населених пунктів, курортів тощо.

Крім того, вимога про забезпечення санітарно-епідеміологічного контролю під час розроблення генерального плану, також містилася в ст.19 Закону України «Про основи містобудування» екологічна безпека територій передбачає дотримання встановлених природоохоронним законодавством вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, збереження та раціонального використання природних ресурсів, санітарно-гігієнічних вимог щодо охорони здоров`я людини, здійснення заходів для нейтралізації, утилізації, знищення або переробки всіх шкідливих речовин і відходів.

Відповідно до п.2.2 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, які затверджені наказом МОЗ від 19.06.1996, обов`язковому погодженню з органами, установами та закладами санепідслужби підлягають проектно-планувальні документи різних рівнів: - генеральні плани міст, сільських поселень; проекти розміщення будівництва; проекти приміських та курортних зон; проекти планування промислових зон та вузлів.

Відповідно до п.2.3 Правил, при розгляді проектів планування та забудови міських та сільських поселень гігієнічній експертизі підлягають рішення щодо територіального, соціального, комунально-побутового, промислового розвитку населеного пункту, планувальної структури, функціонального зонування, інженерного забезпечення та інженерної підготовки території, інфраструктури, транспортного забезпечення, організації всіх видів відпочинку, раціонального використання природних ресурсів і охорони навколишнього середовища як на першу чергу, так і на розрахунковий та прогнозний строки.

Таким чином, оскільки генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації, з врахуванням вимог ст.11 Закону, на нього розповсюджуються вимоги про необхідність проходження санітарно-епідеміологічної експертизи.

Більш того, в п.п.2.2, 2.3 Правил, вже прямо вказано, що обов`язковому погодженню (експертизі) підлягають генеральні плани сіл.

Крім того, з самого генерального плану вбачається, що зазначена вимога про необхідність отримання висновку санітарно-епідеміологічної експертизи було відомо відповідачу. Оскільки, за отриманням такого висновку до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області в вересні 2017 року, звертався відділ з питань містобудування архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства, інфраструктури та цивільного захисту Очаківської райдержадміністрації. Листом від 17.09.2017, ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області повідомлено, що така експертиза дійсно необхідно, але для отримання висновку необхідно звертатися безпосередньо до Держпродспоживслужби України (т.1 арк.спр.32).

В судовому засіданні представники відповідача наполягали на тому, що, по-перше, генеральні плани сіл не підлягали санітарно-епідеміологічної експертизі, оскільки вони не зазначені в ст.11 Закону, а по друге, всі зауваження висловлені у листі ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 17.09.2017 були враховані та усунути. На переконання відповідача саме це листування та усунення зауважень і є формою погодження щодо дотримання санітарно-епідеміологічних вимог.

Суд не може погодитися з таким підходом. Стаття 11, досить чітко вказує на необхідність проведення експертизи щодо: схем, передпроектної документація, що стосується районного планування і забудови населених пунктів, курортів тощо. Генеральний план села є одночасно містобудівною документацію на місцевому рівні та землевпорядною документацію, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Тобто, цілком узгоджується з формулюваннями викладеними в ст.11. Тим більше, зазначене в подальшому прямо конкретизовано у Правилах.

Щодо форми погодження, то законодавець чітко визначив, що форма санітарно-епідеміологічного погодження здійснюється у формі експертизі. Належним суб`єктом проведення санітарно-епідеміологічної експертизи на той час була Держпродспоживслужба України, про що відповідачі було достеменно з відповіді від 17.09.2017.

Проведення погодження не повноважного суб`єкта, та не належній формі (експертизи) дорівнює відсутності погодження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що станом на час розроблення та затвердження спірного генерального плану села, у відповідача був обов`язок його погодження у формі проведення санітарно-епідеміологічної експертизи, якого він не дотримався.

4. Відповідно до п.а) ч.1 ст.27 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» в редакції до 18.12.2017, екологічній експертизі підлягають: проекти схем розвитку і розміщення продуктивних сил, розвитку галузей економіки, генеральних планів населених пунктів, схем районної планіровки.

На час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про екологічну експертизу». Відповідно до ст.14 цього Закону, державній екологічній експертизі підлягають: проекти генеральних планів населених пунктів, схем районного планування;

23.05.2017 Верховною Радою прийнято Закон України «Про оцінку впливу довкілля». Зазначеним Законом виключена ст.27 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про екологічну експертизу».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про оцінку впливу довкілля» цей закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

17.06.2017 зазначений закон опублікований у офіційному виданні «Голос Україні» та набрав чинності з 18.06.2017.

18.12.2017 Закон України «Про оцінку впливу довкілля» введення в дію.

Таким чином, протягом замовлення та розробки проекту генерального плану с. Чорноморка було три періоду:1) з 19.05.2016 по 18.06.2017 діяв закон, який передбачав обов`язковість проведення екологічної експертизи; 2) з 18.06.2017 по 18.12.2017 набрав чинності, але ще не введений в дію закон, який скасував необхідність проведення екологічної експертизи; 3) з 18.12.2017 введено в дію закон, який скасував необхідність проведення екологічної експертизи.

У цьому випадку, відповідач прийняв рішення про розробку проекту генерального плану під час першого періоду, затвердив проект під час другого періоду, коли вимоги про необхідність проведення екологічної експертизи ще зберігала свою дію.

За таких обставин, суд погоджується з аргументами позивача, що Чорноморська сільська рада 14.12.2017 приймаючи рішення про затвердження проекту генерального плану с. Чорноморка без екологічної експертизи порушила вимоги ст. 14 Закону України «Про екологічну експертизу» та п.а) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», які втратили свою чинність лише через 4 дня 18.12.2017.

Аргумент відповідача про те, що зазначене рішення набрало чинності лише після його оприлюднення у друкованому ЗМІ «Чорноморська зірка» після 18.12.2017, тобто під час третього періоду, не змінює ситуацію, оскільки під час розгляду цієї справи, суд дає оцінку відповідності рішення правовим нормам на час його ухвалення, тобто на 14.12.2017. Станом на 14.12.2017 вимога проведення екологічної експертизи ще існувала.

5. Відповідно до ст.21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити:

1) оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками;

2) оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості;

3) реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі її утворення);

4) узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію;

5) оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадських слухань, може утворюватися погоджувальна комісія.

Порядок проведення громадських слухань визначений Кабінет Міністрів України у постанові №555 від 25.05.2011, якорю затверджений Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до п.4 Порядку, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення розроблених в установленому законодавством порядку проектів містобудівної документації здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

У цьому випадку Чорноморською сільською радою інформація про початок відкритого громадського обговорення та надання пропозицій до проекту Генерального плану села Чорноморка оприлюднено в оголошенні в районній газеті «Чорноморська зірка» від 14.07.2017 №55-56 (т.2 арк.спр.193). Зазначений факт не оспорюється позивачем у позовній заяві.

20.08.2017 у сільському клубі с. Чорноморка відбулися громадські слухання по обговоренню проекту Генерального плану про що було складено відповідний протокол (т.1 арк.спр.65).

Разом з тим, позивач у цьому випадку посилається на ту обставину, що відповідачем всупереч вимогам ст.21 Закону, не враховані пропозиції громадськості, а саме КЕВ м. Миколаєва який листом від 08.08.2017 в якому пропонувалось внести зміни до генерального плану, та виключити з плану земельні ділянки, що відповідно до Закону України «Про використання земель оборони» відносяться до земель оборони та необхідні для повноцінного забезпечення діяльності ЗСУ. Чорноморською сільської радою вказані зауваження не прийнято до відомо та не розглянуто, відповідь заявнику не надана, та не оприлюднено результати розгляду вказаної пропозиції в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті у відповідності до приписів ст.21 Закону. Затвердження проектів містобудівної документації без проведення процедури розгляду пропозицій громадськості забороняється.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем повністю враховані зауваження КЕВ м. Миколаєва та на відповідні земельні ділянки позначені в генеральному плані, як землі оборони.

У цьому випадку, суд констатує, що відповідачем дотримано, як формальний порядок проведення громадських слухань, так і предметно враховані зауваження, які були висунути під час їх проведення.

Зазначений аргумент, суд відхиляє, як підставу для задоволення позову.

6. Відповідно до ст. 4 Водного кодексу України, ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду, поміж іншого, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Відповідно до ст.60 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Статтею 88 Водного кодексу України, передбачено, що у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води

Відповідно до ст. 90 Водного кодексу України та ст. 62 Земельно кодексу України у прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах забороняється:

а) влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод;

б) влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об`ємом понад 1 кубічний метр на добу;

в) влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів;

г) застосування сильнодіючих пестицидів.

Режим господарської діяльності на земельних ділянках прибережних захисних смуг уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах встановлюється законом.

У межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Таким чином, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим та яка встановлюється за окремими проектами землеустрою, проте не може бути меншою за 25, 50 та 100 метрів залежно від площі відповідних водних об`єктів, як це передбачено у частині другій статті 88 Водного кодексу України та у статті 60 Земельного кодексу України. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

У цьому випадку, судом встановлено, що в генеральному плані прибережна захисна смуга нанесена коричневим рисками з нахилом та умовними позначками Р-1, міститься майже по всій водоохоронної зоні, окрім території, де передбачено будівництво морського порту та вже існуючі забудові.

Натомість 23.12.2021 рішенням Чорноморської сільської ради №12 затверджено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території обмежень у використанні земель вздовж Березанського, Бейкуського та Дніпро-Бузького лиманів Чорного моря в межах села Чорноморка. Загальна площа території прибережної захисної смуги визначено 54,4980 га (т.2 арк.спр.152).

30.05.2023 Чорноморською сільської радою щодо трьох ділянок 40,5943 га, 8,1627 га та 5,741 га, внесені до Державного земельного кадастру відомості щодо обмеження у користуванні на постійній основі, як прибережні захисні смуги, визначені так відповідно до рішення Чорноморської сільської ради №12 від 23.12.2021 (т.2 арк.спр.144-148).

Захисна смуга в повністю відповідає межам та розмірам захисної смуги, що зазначена в генеральному плані.

Таким чином, питання визначення прибережної захисної смуги відповідачем забезпечено у повному обсязі.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення з урахуванням саме цього аргументу позивача.

7. Статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» установлено, що розробка містобудівної документації повинна здійснюватися з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 17 «Про регулювання містобудівної документації» послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

Водночас, відповідно до ст. 5 Закону України «Про морські порти України» будівництво нових морських портів здійснюється з урахуванням Стратегії розвитку морських портів України та на підставі рішення Кабінету Міністрів України, яке повинно містити інформацію про географічне місце розташування з визначенням координат території та акваторії морського порту, планові глибини акваторії, внутрішнього підхідного каналу, розрахункові параметри суден та параметри тоннажу суден, які прижиматимуться у морському порту, а також джерела фінансування будівництва морського порту.

Будівництво морських портів має передбачатись і у Схемі планування території Автономної Республіки Крим, областей та районів, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови, використання територій адміністративно- територіальних одиниць та їх окремих частин (ст. 1, ст. 13 Закону України «Про регулювання містобудівної документації»).

Відповідно до п. п. 4.2, 4.3 ДБН Б. 1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту» при розробленні генерального плану враховують: Генеральну схему планування території України; схеми планування окремих частин території України, Автономної Республіки Крим, областей, районів та їх окремих частин.

Рішенням Миколаївської обласної ради від 21.11.2008 № 21 затверджено Схему планування території Миколаївської області. Даний документ відноситься до містобудівної документації регіонального рівня, слугує першоосновою для втілення політики економічного розвитку регіону та має на меті створення оптимальної функціонально-територіальної та планувальної організації області, яка буде інтегрована у економічний простір України і забезпечить виважене управління територіями та сталий розвиток регіону.

Статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» установлено, що розробка містобудівної документації повинна здійснюватися з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

У будь-якому випадку, генеральний план населеного пункту, це не проект будівництва конкретного об`єкту, а є лише загальні перспективи розвитку територія, як того бачить відповідна громада.

Таким чином, зазначення у генеральному плані того, що не передбачено схемою розвитку області, не є безумовною підставою для висновку про незаконність спірного рішення, враховуючи, що саме генеральний план населеного пункту є містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Для висновків про протиправність генерального плану, з цих підстав, необхідно довести, що цим планом передбачається розміщення чи будівництво об`єктів, які прямо заборонені на цих територіях відповідно до вимог закону, чи схемі планування територій. Але, у цьому випадку, позивачем не доведено того, що планування морського порту саме суперечить вимогам законодавства чи стратегії розвитку області, а не лише не передбачалося стратегію у 2008 році.

Щодо свиноферми та кладовища, то зазначені об`єкти існували на території с. Чорноморка ще до розроблення генерального плану. За поясненням представника відповідача, кладовище на цьому місті знаходиться тривалий час, ймовірне не одне сторіччя.

В судовому засіданні при огляді містобудівної документації було встановлено, що свиноферма винесена за межі населеного пункту с. Чорноморка та спірна документація на неї не розповсюджується. «Генеральний план. Схема проектних планувальних обмежень з урахуванням нового кладовища та «Генплан. Креслення Схема існуючого використання території. Схеми існуючих планувальних обмежень» свідчить, що передбачені 300 метрові санітарно-захисна зона в межах нового кладовища. У межах старого кладовища захисні зони не передбачено, оскільки кладовищу близько 300 років, як пояснив сільський голова у судовому засіданні.

За таких обставин суд не вбачає зазначені аргументи позивача підставами для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладені висновки про недотримання відповідачем під час розроблення та затвердження генерального плану вимог щодо проведення 1) екологічної експертизи та 2) санітарно-епідеміологічної експертизи проекту, суд приходить до висновку, що саме ці аргументи позивача є достатніми для задоволення позову, визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача.

При цьому, суд також враховує, що зазначені вимоги про необхідність проведення цих двох експертиз були як на час затвердження спірного рішення відповідача, так і передбачені діючим сьогодні законодавством. Зокрема, ч.3 ст.2 Закону України «Про стратегічну екологічну експертизу» здійснення стратегічної екологічної оцінки проекту документа державного планування виключає необхідність проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи такого документа. А відповідно до ч.17 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральні плани населених пунктів підлягають стратегічній екологічній оцінці.

Відповідно до ч.1 ст.265 КАС України, резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Оскільки, позивач у цій адміністративній справі є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.139 КАС України він не має права на відшкодування за рахунок відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору. Інших судових витрат, зокрема, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз по цій справі заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 264-265 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури (бульв. Бузький, 15,м. Миколаїв,548) до Чорноморської сільської ради (вул. Суворова, 126,с. Чорноморка,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,574) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та нечинним рішення Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 14.12.2017 №2 "Про затвердження Генерального плану с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області", яким затверджено містобудівну документацію "Генеральний план с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області з планом зонування території, детальним планом території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану в проектних межах села" загальною площею 3650 га у складі : Генерального плану, Плану зонування, Детального плану території частини с. Чорноморка по вул. Бейкушська, Детального плану території частини АДРЕСА_1 плану території частини АДРЕСА_2 плану території промислової зони для будівництва та експлуатації глибоководного морського порту в складі Генерального плану та в проектних межах села Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, розроблену ТОВ "Зем-Юр-Сервіс".

3.Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 18.12.2025