Справа № 520/31230/25
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

18 грудня 2025 року справа №520/31230/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга Вікторівна, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Заступника Височанського селищного голови Тройна Олега Володимировича (вул.Бульварна, буд.12, сел.Високий, Харківський район, Харківська область, 62460) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати дії заступника Височанського селищного голови О.Тройна розповсюдження недостовірної інформації про відмову позивача від отримання продуктів харчування, які мені повинна була передати за нормами постанови КМУ №328/22 Височанська селищна ради неправомірними - такими що порушили моє право гарантоване ч.4 ст. 32 Конституції України Визнати дії заступника Височанського селищного голови О.Тройна розповсюдження недостовірної інформації про відмову мого чоловіка ОСОБА_2 від отримання продуктів харчування, які йому повинна була передати за нормами постанови КМУ №328/22 Височанська селищна ради неправомірними - такими що порушили його право гарантоване ч.4 ст.32 Конституції України;

- зобов`язати заступника Височанського селищного голови О.Тройна спростувати розповсюджену за його участі недостовірну інформацію про мою відмову від отримання продуктів харчування, які мені повинна була передати за нормами постанови КМУ №328/22 Височанська селищна ради там де вона була розповсюджена, з посиланням на Відомість на видачу гуманітарної допомоги мешканцям смт Високий за ініціативи Президента України від 28.04.2022 року;

- зобов`язати заступника Височанського селищного голови О.Тройна спростувати розповсюджену за його участі недостовірну інформацію про відмову мого чоловіка - ОСОБА_2 від отримання продуктів харчування, які йому повинна була передати за нормами постанови КМУ №328/22 Височанська селищна ради там де вона була розповсюджена, з посиланням на Відомість на видачу гуманітарної допомоги мешканцям смт Високий за ініціативи Президента України від 28.04.2022 року;

- зобов`язати заступника Височанського селищного голови О. Тройно вирішити питання про вилучення з установ та організацій Відомість на видачу гуманітарної допомоги мешканцям смт Високий за ініціативи Президента України від 28.04.2022 року, яка має недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та була надана в ці організації ОСОБА_3 або іншою особою, якій ОСОБА_4 передавав цю Відомість на розповсюдження, як свідчення того що я і мій чоловік ОСОБА_2 відмовились отримувати продукти харчування які нам повинна була передати Височанська селищна рада на підставі та вимогах постанови КМУ №328 від 20.03.2022 року.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву було залишено без руху, зменшено розмір судового збору за подання позивачем даного адміністративного позову до розміру 1211,20 грн та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати до суду платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору.

До Харківського окружного адміністративного суду 12.12.2025 надійшли пояснення позивача, в яких заявник вказав, що пенсія не є доходом, а є щомісячною виплатою в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченим Законом пенсійного віку. Також позивач посилався на рішення Конституційного суду України від 27.02.2018 у справ №1-р/2018.

До зазначених пояснень позивачем додана копія відомостей з ДРФО - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.12.2025 за період з 1 січня 2024 року по грудень 2024 року, з якої вбачається, що інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відносно ОСОБА_1 відсутня.

Дослідивши вказані пояснення, суд зазначає, що наведені у них доводи не можуть бути взяти до уваги як поважні підстави, з огляду на наступне.

У рішенні від 27.02.2018 № 1-р/2018 зазначено, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке згідно з частиною другою статті 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності.

Наведеним рішенням визнано неконституційним положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Тобто, вирішуючи питання щодо неконституційності вказаних положень закону, Конституційним Судом України не вирішувалось питання щодо визначення поняття доходу, а стосувалось висновку в аспекті податкового законодавства.

Отже, твердження позивача, що пенсія не є доходом, спростовується нормами чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені норми щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру, а також звільнення від сплати судового збору закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Реалізація права особи на вказане не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 18 липня 2022 року у справі №161/18983/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

З огляду на викладене, суд має можливість вирішити у спосіб, визначений наведеними нормами, питання щодо сплати судового збору, в той же час наявність такого майнового стану сторони, який не надає можливості здійснити сплату судового збору на час звернення до суду, підлягає підтвердженню саме з боку цієї сторони.

Отже, підставою для відстрочення або розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд враховує доводи позивача, проте зазначає, що з огляду на положення частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України "Про судовий збір" останні визначають необхідність встановлення у взаємозв`язку майнового стану сторони та інших передбачених ними умов.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Суд зауважує, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення всіх пенсіонерів від сплати судового збору при зверненні до суду, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, надавши до суду пояснення стосовно виправлення недоліків позовної заяви, в якій позивач зазначає, що пенсія не є доходом та посилається на висновок Конституційного Суду України, зроблений у справі №1-р/2018 від 27.02.2018, що згідно ст. 151-2 Конституції України є обов`язковим для застосування, пенсія не є доходом, а є одним з видів соціальної виплати, в розумінні ст. 46 Конституції України, зазначає, що не готова та не буде сплачувати судовий збір за подання до суду цього позову, та не надала до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн, як того вимагала ухвала суду від 04.12.2025, відтак позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 04.12.2025 про залишення позовної заяви без руху.

Як зазначалось судом раніше, 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік ОСОБА_1 становить 1389,80 грн (27796 грн х 0,05), що є більшим за розмір судового збору за подання даного позову.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовні заява повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Заступника Височанського селищного голови Тройна Олега Володимировича (вул.Бульварна, буд.12, сел.Високий, Харківський район, Харківська область, 62460) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строк, визначені частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА