Справа № 520/32462/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 грудня 2025 р. Справа № 520/32462/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича (вул. Бульварна, буд. 12, смт. Високий, Харківська обл., Харківський р-н, 62459, код ЄДРПОУ ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича , в якому просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, де знаходиться місце поховання сина позивача;

- визнати бездіяльність Височанського селищного голови О. Мороза щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, такою, що порушує права позивача, гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про права людини, при відвідуванні місця поховання сина позивача;

- зобов`язати Височанського селищного голову О. Мороза вирішити питання щодо встановлення громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст;

- стягнути з Височанського селищного голови О. Мороза на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 333000 гривень, завдану порушенням прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

За правилами частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем не надано до суду разом з позовною заявою доказів сплати судового збору.

У позовній заяві міститься клопотання позивача, в якому вона просить суд звільнити її від сплати судового збору за подання даного позову.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивачем зазначено, що відповідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2303 від 13.10.2025 позивач у 2024 році отримувала пенсію, що в сумі за 2024 рік становить 27796,00 грн.

Відповідно до довідки з ДПС України позивач протягом 2024 року доходів не мала.

Як зазначено самою ОСОБА_1 у позовній заяві, нею заявлено чотири позовні вимоги, дві з яких є похідними.

Отже, ставка судового збору за подання даного адміністративного позову становить 2422,40 грн.

Крім того, ОСОБА_1 у позові зазначає, що за вимогу матеріального характеру на підставі п. 11 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір не сплачує.

Щодо клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору за подання даного позову, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені норми щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру, а також звільнення від сплати судового збору закріплюють дискреційне право, а не обов`язок суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Реалізація права особи на вказане не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 18 липня 2022 року у справі №161/18983/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

З огляду на викладене, суд має можливість вирішити у спосіб, визначений наведеними нормами, питання щодо сплати судового збору, в той же час наявність такого майнового стану сторони, який не надає можливості здійснити сплату судового збору на час звернення до суду, підлягає підтвердженню саме з боку цієї сторони.

Враховуючи вищевикладене та те, що спірні правовідносини виникли з приводу бездіяльності Височанського селищного голови ОСОБА_2 щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору шляхом зменшення розміру належного до оплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2303 від 13.10.2025 встановлено, що позивач у 2024 році отримувала пенсію, що в сумі за 2024 рік становить 27796,00 грн.

Відповідно до доданої позивачем до позовної заяви копії відомостей з ДРФО - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.12.2025 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.

5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік ОСОБА_1 становить 1389,80 грн (27796 грн х 0,05), що є меншим за розмір судового збору за подання даного позову (2422,40 грн) з двома позовними вимогами та двома похідними вимогами щодо бездіяльності Височанського селищного голови О. Мороза щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 , між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову з урахуванням довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2303 від 13.10.2025 та відомостей з ДРФО - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.12.2025 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року щодо ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що відповідно до Закону України "Про судовий збір" не передбачено звільнення всіх пенсіонерів від сплати судового збору при зверненні до суду, а статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі, право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі і фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Зазначена правова позиція також збігається з висновками Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі № 21-5496а15.

Таким чином, надані позивачем докази не є такими, що підтверджують об`єктивно її майновий стан та не доказують, що її майновий стан на час подання даного адміністративного позову у повному обсязі перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, клопотання позивача про звільнення позивача від сплати судового збору за подання до Харківського окружного адміністративного суду позовної заяви є не обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення позивача від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн за наступними реквізитами: Отримувач коштів - ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача: UA4020661; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Харківський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Щодо вимоги позивача про стягнення з Височанського селищного голови О. Мороза на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 333000 гривень, завданої порушенням прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд зазначає наступне.

Положенням п. 3 ч. 5 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначається зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Отже, позивач повинен надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються та обґрунтування вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п.9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

За висновками Верховного Суду, які були сформульовані у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути визначено позивачем залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, на наявність яких він посилається у позові. Зокрема, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, судом встановлено, що позивачем у позовній заяві не наведений обґрунтований розрахунок суми у розмірі 333 000,00 грн., не надано доказів на підтвердження її розміру та не доведено причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачу.

За відсутності таких доводів та відповідних підтверджуючих доказів суд позбавлений можливості встановити, яким чином оскаржувана бездіяльність відповідача завдали моральної шкоди позивачу та у якій мірі, визначити рівень негативних фізичних або психологічних наслідків для позивача, оцінити чи досягають вони рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду обґрунтований розрахунок моральної шкоди, доводи та відповідні докази у підтвердження її понесення.

Щодо зазначення позивачем у позовній заяві, що за вимогу матеріального характеру на підставі п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" вона судовий збір не сплачує, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння ОСОБА_1 бездіяльністю Височанського селищного голови О. Мороза такої шкоди.

Проте, суд зауважує, що згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Пунктом 2.2. Узагальненого науково-консультативного висновку стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру, викладеного в Листі ВАС України від 01.01.2015, зазначено, що майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб, а тому, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, внаслідок чого, судовий збір підлягає стягненню як за вимоги майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 08.11.2019 у справі № 400/100/19, від 09.09.2020 у справі № 202/507/20, від 16.03.2020 у справі № 9901/64/20, від 15.01.2020 у справі № 826/12286/15, від 30.07.2020 у справі №9901/194/20 та постанові від 28.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. За позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Як зазначалось судом раніше, підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 333000 грн з Височанського селищного голови ОСОБА_2 позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3330,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та те, що спірні правовідносини виникли з приводу бездіяльності Височанського селищного голови ОСОБА_2 щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 та дорогою на базу ФК Металіст, суд дійшов висновку, що за подання даного позову, враховуючи немайнові та майнові позовні вимоги, ОСОБА_1 належить сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який було визначено та обґрунтовано судом у даній ухвалі вище.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 не додано до позовної заяви доказів її звернення до відповідача з приводу бездіяльності Височанського селищного голови О. Мороза щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 та дорогою на базу ФК Металіст, що порушує її права, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тобто доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та доказів відмови відповідача у влаштуванні на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 , між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, громадського туалету та відмови у захисті прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, позивачу необхідно надати до суду докази, що додаються до позовної заяви, та які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме докази звернення ОСОБА_1 до Височанського селищного голови О. Мороза з приводу бездіяльності щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 , між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, що порушує її права, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та докази відмови відповідача у влаштуванні на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, громадського туалету та відмови у захисті прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду:

- документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн;

- обґрунтований розрахунок моральної шкоди, доводи та відповідні докази у підтвердження її понесення;

- докази звернення ОСОБА_1 до Височанського селищного голови О. Мороза з приводу бездіяльності щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по АДРЕСА_2 , між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, що порушує її права, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та докази відмови відповідача у влаштуванні на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, громадського туалету та відмови у захисті прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись статтями 5, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.;

- обґрунтованого розрахунку моральної шкоди, доводи та відповідні докази у підтвердження її понесення;

- доказів звернення ОСОБА_1 до Височанського селищного голови О. Мороза з приводу бездіяльності щодо відсутності громадського туалету на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, що порушує її права, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та доказів відмови відповідача у влаштуванні на території місць поховань, які розташовані по вул. Ощепкова, між вулицями Софіївська та дорогою на базу ФК Металіст, громадського туалету та відмови у захисті прав позивача, що гарантовані ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Панов М.М.