Справа № 380/3223/25
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3223/25 пров. № А/857/31412/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Глушка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року, прийняте суддею Сподарик Н.І. о 11 годині 00 хвилині, у м. Львові, повний текст складено 24 червня 2025 року, у справі №380/3223/25 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОРИНОК» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

в лютому 2025, товариство з обмежено відповідальністю «ЕКОРИНОК» (далі ТОВ, позивач, товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «Р» № 50378/13-01-07-15 від 20.11.2024, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість на загальну суму 3966635,00 грн (з них 3173308,00 грн основний платіж, 793327,00 грн штрафна (фінансова) санкція);

- податкове повідомлення рішення форми «ПН» № 50381/13-01-07-15 від 20.11.2024, яким застосовано штраф по податку на додану вартість (за відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН) в розмірі 1586654,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 позов задоволено.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при опрацюванні заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування не перевірив відповідність позивача критеріям п.п.291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України і не проаналізував стану розрахунків позивача з бюджетом, станом на дату подання заяви про перехід на спрощену систему оподаткування, внаслідок чого, передчасно задовільнив заяву позивача про застосування спрощеної системи оподаткування. Наявність у позивача податкового боргу станом на 13.09.2023 підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Електронного кабінету платника податків та відомостями з ІКП (інтегрованої картки платника податків) ТОВ, згідно яких в період з 29.08.2023 по 20.10.2023 за позивачем числився податковий борг перед бюджетом в сумі 493482,74 грн. (за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД»).

Суд зазначив, що за наявності податкового боргу позивача станом на момент подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, у відповідача не було законних підстав для задоволення заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування в силу приписів п.п.291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України. Крім цього, як підтверджено матеріалами справи, самостійно виявивши свою помилку, відповідач 01.10.2023 (в день початку застосування спрощеної системи оподаткування) анулював позивачу реєстрацію платником єдиного податку. Вказує, що позивач фактично не змінив системи оподаткування, оскільки в межах 1 дня 01.10.2023 його було помилково внесено в реєстр платників єдиного податку і одразу анульовано його реєстрацію як платника єдиного податку за рішенням відповідача.

Не погодившись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав неправильного застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що платником на порушення п.184.7 ст184, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.200.1, п.200.2, ст.200 ПК України від 02.12.2010 №2755-IV (із змінами та доповненнями), ТОВ занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість за вересень 2023 в сумі 3 173 308 грн. та на порушення п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України (зі змінами та доповненнями), не зареєстровано податкову накладну в ЄРПН за вересень 2023 у сумі 3 173 308 грн., яка не надається покупцям та складається на вартість товарів, необоротних активів, інших ТМЦ станом на дату анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість. На підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ від 09.10.2024 № 42761/13-01-07-15/36742522 було винесено податкове повідомлення-рішення (ППР) форми «Р» від 20.11.2024 № 50378/13-01-07-15 та ППР форми «ПН» від 20.11.2024 №50381/13-01 07-15.

На момент подання заяви про перехід на платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за ставкою 5% (№ від 13.09.2023), грошові зобов`язання згідно з ППР ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2023 №18284/13-07 07-10 щодо донарахування пені у сфері ЗЕД у розмірі 493 482,74 грн. були неузгодженими, оскільки вказане ППР перебувало на оскарженні в адміністративному порядку. Анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті «а» пункту 184.1 ПК України, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» пункту 184.1 цієї статті ПК України, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу (пункт 184.2 статті 184 ПК України). Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний податковий період

Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень була: втрата ТОВ статусу платника ПДВ з 30.09.202; не здійснення ТОВ так званого «умовного продажу товарів», тобто, передбаченого п.184.7 ст.184 Податкового кодексу України обов`язку платника податку не пізніше дати анулювання реєстрації як платника ПДВ визначити податкові зобов`язання по основних засобах, товарах, суми ПДВ по яких були включені до складу податкового кредиту і не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; відсутність реєстрації в ЄРПН податкової накладної ТОВ по «умовному продажу» таких товарів. ТОВ обов`язку передбаченого п.184.7 ст.184 ПК України не виконало, оскільки вважало протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо анулювання реєстрації платником ПДВ і оскаржило такі протиправні дії в судовому порядку (справа №380/22367/24). Головне управління ДПС у Львівській області зі свого боку провело позапланову перевірку, за результатами якої прийняло оскаржувані податкові повідомлення рішення. Зазначає, що ТОВ фактично не змінивши системи оподаткування, однак через протиправні дії відповідача і здійснення ним передчасного внесення відомостей до реєстру платників єдиного податку, втратило статус платника ПДВ.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОРИНОК» зареєстровано 19.07.2013, номер запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 0001979. Основний вид діяльності надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20). З 01.09.2013 ТОВ було зареєстровано платником податку на додану вартість за індивідуальним податковим номером 16.

Перебуваючи на загальній системі оподаткування ТОВ засобами електронного зв`язку подано заяву № від 13.09.2023 про застосування спрощеної системи оподаткування за ставкою 5 % з відміткою про анулювання реєстрації платника ПДВ із зазначенням бажаної дати переходу на спрощену систему оподаткування з 01.10.2023. До зазначеної заяви було додано розрахунок доходу за попередній календарний рік.

Позивача з 01.10.2023 переведено на спрощену систему оподаткування платником єдиного податку групи 3 зі ставкою податку 5%.

Крім цього, внаслідок опрацювання контролюючим органом заяви від 13.09.2023 № відбулось автоматичне анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ з 30.09.2023 (з дня, що передує дню переходу позивача на сплату єдиного податку). Про це в електронному кабінеті платника податків свідчить запис в розділі «Облікові дані платника податків», згідно з яким заначено дату переходу ТОВ на спрощену систему оподаткування 01.10.2023, група 3, ставка 5%.

Однак, згідно з даними ІКС ДПС по ТОВ станом на 13.09.2023 наявний податковий борг в розмірі 493482,74 грн по платежу «пеня за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД» (Код бюджетної класифікації 21081000).

У зв`язку з цим ГУ ДПС у Львівській області 01.10.2023 анульовано реєстрацію платником єдиного податку ТОВ, про що свідчить запис в електронному кабінеті платника в розділі «Облікові дані платника податків», дата анулювання єдиного податку 01.10.2023.

ТОВ 20.10.2023 засобами електронного зв`язку подано нову заяву на добровільну реєстрацію платником ПДВ (Реєстраційна заява платника податку на додану вартість форми 1-ПДВ). За результатами розгляду вказаної заяви ТОВ було зареєстровано платником ПДВ з 01.11.2023 (індивідуальний податковий номер 17).

На підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 24.09.2024 за №5102-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ» проведена позапланова виїзна документальна перевірка останнього з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.04.2022 по 30.09.2023, за результатами якої складено акт перевірки від 09.10.2024 № 42761/13-01-07-15/36742522 (надалі також акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ п.184.7 ст.184, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст. 188, п.187.1 ст. 187, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, відповідно до яких ТОВ зобов`язано було визначити податкові зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 173 308 грн на дату анулювання його реєстрації, як платника податку, із вартості основних засобів у сумі 12576414,43 грн та запасів в сумі 3290126,01 грн, які обліковувалися станом на 30.09.2023 та суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, а також на порушення п.201.1 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ «ЕКОРИНОК» не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну за вересень 2023 у сумі 3173308 грн, яка не надається покупцям та складається на вартість товарів, необоротних активів, інших ТМЦ станом на дату анулювання його реєстрації як платника податку.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято: ППР «Р» № 50378/13-01-07-15 від 20.11.2024 та ППР форми «ПН» № 50381/13-01-07-15 від 20.11.2024.

ТОВ оскаржило в адміністративному порядку вказані податкові повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, однак рішенням ДПС України № 3364/6/99-00-06-01-01-06 від 05.02.2025 скаргу ТОВ «ЕКОРИНОК» залишено без задоволення, а оскаржувані ППР без змін.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірними рішенням суб`єкта владних повноважень, товариство звернулось до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.298.1.1 п.198.1 ст.198 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року (п.п.298.1.4 п.198.1 ПК України).

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з пп. «в» п. 184.1 ст. 184 ПК України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість.

Анулювання реєстрації на підставі, підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

Якщо щодо особи, зареєстрованої платником податку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи (крім перетворення) або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця або якщо до реєстру платників єдиного податку внесено запис про застосування спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку на додану вартість, анулювання реєстрації проводиться контролюючим органом автоматично на підставі відповідних відомостей, отриманих згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» або за даними реєстру платників єдиного податку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлено факт наявності податкового боргу ТОВ і станом на дату подання ним заяви на перехід на спрощену систему оподаткування (13.09.2023) за даними Електронного кабінету платника податків (Розділ «Стан розрахунків з бюджетом»), а також інформацією з інтегрованої картки платника податків ТОВ «ЕКОРИНОК» (відомості з ІКС ДПС) підтвердився факт наявності у ТОВ податкового боргу в розмірі 493 482,74 грн. (який обліковувався в картці платника починаючи з 29.08.202 по 20.10.2023), що відповідно до приписів п.п.291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України є підставою для відмови у переході платника податку на спрощену систему оподаткування.

Суд першої інстанції вірно вказав, що за наявності податкового боргу позивача станом на момент подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, у відповідача не було законних підстав для задоволення заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування в силу приписів п.п.291.5.8 п.291.5 ст. 291 ПК України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 у справі № 380/22367/24, яким встановлено, що ТОВ «ЕКОРИНОК» фактично не змінював системи оподаткування та продовжував перебувати на загальній системі оподаткування. контролюючий орган лише під час проведення документальної перевірки, встановивши обставини, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), зобов`язаний прийняти рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Разом з тим, саме з 01.10.2023 (з дня початку застосування спрощеної системи оподаткування) податковий орган самостійно анулював реєстрацію платником єдиного податку ТОВ, про що свідчить запис в електронному кабінеті платника в розділі «Облікові дані платника податків», дата анулювання єдиного податку - 01.10.2023.

20.10.2023 ТОВ засобами електронного зв`язку подав нову заяву на добровільну реєстрацію платником ПДВ (Реєстраційна заява платника податку на додану вартість форми 1-ПДВ).

За результатами розгляду вказаної заяви ТОВ зареєстровано платником ПДВ з 01.11.2023 (індивідуальний податковий номер 17).

Тобто, ГУ ДПС у Львівській області діяв не у відповідності до пп. «в», п. «б»-«з» п.184.1 ст.184, п.п.291.5.8, п.291.5 ст.291, п.299.10 ст.299, абз.1 п.299.11 ст.299 ПК України, не перевірив фактичну наявність в позивача податкового боргу, в подальшому встановивши факт наявності податкового боргу, з метою якнайшвидшого виправлення помилки, протиправно анулював таку реєстрацію у спосіб, який не передбачено нормами ПК України (за допомогою «інвентаризаційної картки»).

Таким чином, встановлено помилковість переведення позивача на спрощену систему оподаткування.

Отже, ТОВ фактично не змінював системи оподаткування та продовжував перебувати на загальній системі оподаткування.

Відповідно до статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, Верховний Суд у постановах від 11 лютого 2021 (справа №804/5054/16), від 18 грудня 2020 (справа №804/3109/16) указував, що законна сила судового рішення - це така його властивість, яка робить рішення загальнообов`язковим для виконання та поширюється на усі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян. Рішення суду про визнання протиправним та скасування правового акта індивідуальної дії (рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ), яке набрало законної сили, означає, що такий акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, у тому числі до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, за загальним правилом скасування рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ в судовому порядку має наслідком відсутність будь-яких правових наслідків останнього та виникнення саме у контролюючого органу обов`язку із повернення платника податків у первинне правове становище, що охоплює собою не тільки вчинення дій із поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника ПДВ, але, в тому числі, і відновлення даних рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ з поверненням на рахунок коштів. Такі дії повинні бути вчинені контролюючим органом самостійно за наслідками отримання судового рішення про скасування рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ, без окремого звернення платника податків.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на виконання судового рішення про скасування рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ контролюючий орган зобов`язаний самостійно вчинити дії із повернення платника податків у становище, що існувало до винесення протиправного акта індивідуальної дії. Такі дії охоплюють собою: поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника ПДВ; поновлення (або відкриття нового) електронного рахунка в СЕА ПДВ; відображення на такому рахунку реєстраційної суми (УНакл), яка має бути перерахована за формулою, наведеною в пункті 200-1.3 статті 201-1 ПК України, з урахуванням обставин використання наданого платнику податків права із повернення з бюджету коштів, що перевищують суму узгоджених податкових зобов`язань, та наявності підстав для сплати узгоджених податкових зобов`язань.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 у справі № 520/8522/19, від 25 лютого 2025 у справі № 400/10114/23.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що товариство фактично не змінило системи оподаткування, оскільки в межах 1 дня 01.10.2023 його було помилково внесено в реєстр платників єдиного податку і одразу анульовано його реєстрацію як платника єдиного податку за рішенням відповідача. При цьому, в силу таких обставин, позивач автоматично втратив статус платника податку на додану вартість.

Так, анулювання позивачу реєстрації платником податку на додану вартість і не здійснення ним обов`язків передбачених нормами п. 184.7 ст. 187 ПК України (визначити податкові зобов`язання з ПДВ на дату анулювання його реєстрації, як платника податку) та п.201.1 п.201.10 ст.201 ПК України (зареєструвати в ЄРПН податкову накладну на вартість товарів, необоротних активів, інших ТМЦ станом на дату анулювання його реєстрації як платника податку) і стали підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, і з таким погоджується колегія суддів, що податкове повідомлення рішення № 50378/13-01-07-15 від 20.11.2024 та № 50381/13-01-07-15 від 20.11.2024 не відповідає встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки воно прийняте за відсутності відповідної законної підстави та необґрунтовано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені скаржником в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі №380/3223/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
І. В. Глушко
Повне судове рішення складено 17.12.2025.