Справа № 420/7255/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7255/25
Перша інстанція: суддя Караван Р.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 , з 1.03.2023р. пенсії з обмеженням її максимального розміру у сумі 95 797,6грн. замість нарахованої (на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24) суми у розмірі пенсії 97 736,2грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.03.2023р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 , з 1.03.2024р. пенсії з обмеженням її максимального розміру у сумі 95 797,6грн. замість нарахованої (на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24) суми у розмірі пенсії 99 718,4грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.03.2024р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо виплати ОСОБА_1 , з 1.03.2025р. пенсії з обмеженням її максимального розміру у сумі 95 797,6грн. замість нарахованої (на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24) суми у розмірі пенсії 101 593,4грн.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.03.2025р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24 ГУ ПФУ в Одеській області 30.01.2025р. проведено перерахунок пенсії станом на 1.02.2022р., 1.03.2023р., 1.03.2024р. та 1.02.2025р., у зв`язку із чим підсумок пенсії було обмежено максимальним розміром 95 797,6грн..

Позивач вважає, що відповідач протиправно обмежив виплату йому пенсії максимальним розміром, у зв`язку із чим він звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування рішення суду із прийняттям по справі нового рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наразі існує прогалина у сфері правового врегулювання обмеження пенсій максимальним розміром, яка не була належним чином вирішена Верховною Радою України та вказана правова прогалина має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення сталості пенсійної системи в умовах повномасштабного вторгнення.

Суд зазначив, що наразі вказаний пункт 2 Розділу II Закону України від 8.07.2011р. №3668-VI неконституційним не визнавався, а тому, на переконання суду, відповідач за приписами вказаного пункту має право здійснювати виплату пенсії без урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) позивача відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Також, суд виходив з того, що наразі ГУ ПФУ в Одеській області здійснюється виплата пенсії позивача в розмірі 95 797,6грн., який було визначено на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24 та, на переконання суду, така виплата не порушує сутність конституційних соціальних прав позивача в умовах воєнного стану.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нове рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 10.06.2013р. отримує пенсію по інвалідності у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2024р. по справі №420/35345/23 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області у вигляді обмеження ОСОБА_1 максимальним розміром з 1.03.2022р. та з 1.03.2023р. пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити з 1.03.2022р. та з 1.03.2023р. ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024р. по справі №420/18239/24 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1.02.2022р. на підставі довідки №ЮО112396 від 5.04.2024р. про розмір його грошового забезпечення станом на 1.01.2022р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.02.2022р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №ЮО112396 від 5.04.2024р. про розмір його грошового забезпечення станом на 1.01.2022р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3.12.2024р. по справі №420/18239/24 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024р. в частині відмови скасовано.

Прийнято у цій частині постанову, якою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 1.02.2022р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №ЮО112396 від 5.04.2024р. про розмір його грошового забезпечення станом на 1.01.2022р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2024р. залишено без змін.

На виконання вказаної постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду ГУ ПФУ здійснив перерахунки пенсії ОСОБА_1 станом на 1.02.2022р., 1.03.2023р., 1.03.2024р., 1.02.2025р..

Згідно із протоколами перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 30.01.2025р. з 1.03.2023р., з 1.03.2024р. та з 1.02.2025р. пенсія розрахована з урахуванням максимального розміру 95797,6грн..

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій ПФУ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 1.10.2011р..

Так, згідно положень ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас, Законом №3668-VI внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.

Згідно з п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016р..

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.

При цьому, положення ст.2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів вважає, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 6.11.2018р. у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постановах від 16.12.2021р. у справі №400/2085/19, від 20.07.2022р. у справі №340/2476/21, від 25.07.2022р. у справі №580/3451/21 та від 30.08.2022р. у справі №440/994/20.

Як вбачається із матеріалів справи, що згідно із протоколами перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 30.01.2025р., здійсненими на виконання рішень судів у справі за №420/18239/24, ГУ ПФУ в Одеській області під час перерахунку пенсії з 1.03.2023р., 1.03.2024р. та з 1.02.2025р. застосувало обмеження пенсії максимальним розміром 95 797,6грн..

За таких обставин та сформованої практики Верховного Суду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, а відтак дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних, у зв`язку із чим вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025р. скасувати.

Прийняти по справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 1.03.2023р., з 1.03.2024р. та з 1.02.2025р. пенсії з обмеженням її максимального розміру у сумі 95 797,6грн..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () провести з 1.03.2023р., з 1.03.2024р. та з 1.02.2025р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко