Справа № 320/20994/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Зоценко І.В.,

представника відповідача - Полякової С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» до Головного управління ержавної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» звернулося до суду з позовом до Головного управління ержавної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення №186/4-1036 від 31.03.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу;

- зобов`язати ГУ ДПС у Київській області виключити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів від 23.03.2023 за №№49653606, 49652798, 49654713, 49653969 про встановлення обтяження (податкової застави) згідно з актом опису майна №96/10-36-13-05 від 20.03.2023 на суму 128309,19 грн та рішення про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023;

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Київській області щодо невиконання рішення суду та зобов`язання відповідача привести у відповідність ІКП шляхом виключення з ІКП інформацію про наявність податкового боргу;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі, зобов`язавши ГУ ДПС у Київській області подати в триденний строк після набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно з постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №810/5686/15, встановлено виконання позивачем своїх обов`язків зі сплати авансових внесків за платіжним дорученням від 04.09.2015 №3310 на суму 94 386,00 грн, тому позивачу не можуть бути нараховані жодні штрафні санкції, що є результатом незарахування вказаної суми на казначейський рахунок. Позивачем не порушено терміни перерахування до бюджету авансових внесків, тоді як встановлені порушення строків розрахунків за авансовими внесками пов`язані саме з неврахуванням контролюючим органом 94 386,00 грн сплачених авансових внесків.

Позивач зазначив, що за результатами розгляду справи №810/5686/15 позивачем отримано виконавчий лист щодо зобов`язання Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області внести до інтегрованої картки особового рахунку ТОВ «Європетроліум» відомості про сплату коштів за платіжним дорученням №3310 від 04.09.2015 на суму 94386,00 грн, спрямованих на сплату авансового внеску з податку на прибуток, проте зазначене рішення попри звернення його до виконання виконано не було, що призводить до прийняття відповідачем рішень про опис майна в податкову заставу та вимог про сплату боргу, які вже неодноразово були предметом судового розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Київській області про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Київській області №186/4-1036 від 31.03.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області виключити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів від 23.03.2023 за №№49653606, 49652798, 49654713, 49653969 про встановлення обтяження (податкової застави) згідно з актом опису майна №96/10-36-13-05 від 20.03.2023 на суму 128309,19 грн та рішення про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Київській області зазначає, що у зв`язку із наявністю у ТОВ «Європетроліум» податкового боргу з податку на прибуток у сумі 128 309,19 грн, який виник у зв`язку із несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань, визначених платником податків у поданій податковій декларації вiд 03.02.2022 № з урахуванням наявних надмірно сплачених сум з податку на додану вартість у сумі 3 250,47 грн та земельного податку у сумі 27 533,80 гривень, рішенням уповноваженої особи ГУ ДПС у Київській області №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 про опис майна у податкову заставу платника податків, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України, вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Європетроліум».

Апелянт стверджує, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.

Щодо законності винесення рішення від 31.03.2023 № 186/4-1036 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків апелянт зазначає, що рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу є чинним до повного погашення податкового боргу, який виник на підставі самостійно задекларованих показників податкової звітності та не сплачених протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ТОВ «Європетроліум» до суду 08.12.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Київській області рішення про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 та рішення №186/4-1036 від 31.03.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу стало неврахування встановленого судовими рішеннями факту відсутності у позивача податкового боргу з авансового внеску з податку на прибуток за вересень 2015 на загальну суму 94 386,00 грн та не потребує повторного доказування. З аналізу норм Податкового кодексу України вбачається пряма залежність права податкової застави до наявності податкового боргу у платника податків, а відтак у зв`язку з відсутністю такого боргу, у контролюючого органу відсутнє право податкової застави.

Також представник позивача наголошує, що відповідачем не наведено ані конкретної норми матеріального чи процесуального права, яка порушена при розгляді справи у суді першої інстанції, ані фактичних обставин справи, які не були належним чином розглянуті та оцінені судом.

В судове засідання з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» з 13.06.2007 перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Київській області, Києво-Святошинській ДПІ (Києво-Святошинський район), про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.02.2024.

Рішенням уповноваженої особи ГУ ДПС у Київській області Лесі Глиняної №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 про опис майна у податкову заставу платника податків, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України, вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Європетроліум», ідентифікаційний код 35153262.

На підставі рішення №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 про опис майна у податкову заставу платника податків відповідачем складено акт №96/10-36-13-05 опису майна від 20.03.2023. У акті вказано, що загальна сума податкового боргу складає 128 309,19 грн.

Уповноважена особа ГУ ДПС у Київській області Володимир Луговський 31.03.2023 прийняв рішення №186/4-1036 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, в якому зазначено, що відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кожексу України вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному Податковим кодексом України, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 ПК України).

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з приписами пункту 38.1. та 38.2 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 ПК України).

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Абзацом 2 пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу затверджена наказом Державної податкової служби України від 06.12.2019 № 199 «Про затвердження примірних форм рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; журналу реєстрації рішень, прийнятих відповідно до статті 95 Податкового кодексу України».

Затверджена форма рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу не передбачає зазначення в ньому конкретної суми податкового боргу та підстав його виникнення.

Верховним Судом в постанові від 17.06.2021 у справі №440/4736/19 сформульовано правовий висновок стосовно правових наслідків відсутності суми податкового боргу в рішенні про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Так, судом касаційної інстанції вказано, що необхідність зазначення суми податкового боргу, а також підстав його виникнення пов`язана, із тим, що у такий спосіб (шляхом самостійного прийняття рішення керівником контролюючого органу) можливе погашення лише податкового боргу, який виник внаслідок несплати грошового зобов`язання та/або пені, визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

Відповідно, у спорах щодо правомірності прийнятих відповідно до пункту 95.5 статті 95 Податкового кодексу України рішень, предметом доказування є дотримання контролюючим органом обов`язкових умов, про які вже зазначалося, в тому числі й щодо розміру податкового боргу, підстав його виникнення, спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань та/або пені.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно відомостей, відображених в інтегрованій картці платника ТОВ «Європетроліум» з податку на прибуток, підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Київський області рішення №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 про опис майна у податкову заставу платника податків та рішення №186/4-1036 від 31.03.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу стало неврахування та не відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника з податку на прибуток обставин сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» авансового внеску з податку на прибуток відповідно до платіжного доручення від 04.09.2015 №3310 на суму 94386,00 грн.

Водночас факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» обов`язку по сплаті авансового внеску, шляхом направлення ним вищенаведеного платіжного доручення з належними та допустимими реквізитами до установи банку, прийняття цього платіжного документу банком до виконання, встановлений Київським окружним адміністративним судом в постанові від 10.02.2016 в справі №810/5686/15.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №810/5686/15, яка набрала законної сили 26.04.2016 зобов`язано Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управляння Державної фіскальної служби України у Київській області внести до інтегрованої картки особового рахунку ТОВ «Європетроліум» (ідентифікаційний ) відомості про сплату коштів за платіжним дорученням №3310 від 04.09.2015 на суму 94 386,00 грн, спрямовані на сплату авансового внеску з податку на прибуток (код 85 ).

Крім того, судом встанволено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про виконання рішення суду та вжиття заходів для внесення змін до інтегрованої картки платника податків, про що свідчать: лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» вих № 11-14/2331 від 22.07.2016, одержаний Головним управлінням ДФС у Київській області 22.07.2016, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції; лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Європетроліум» вих № 11-14/237 від 09.02.2017, одержаний Головним управлінням ДФС у Київській області 10.02.2017, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Постанова Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №810/5686/15 була звернута позивачем до примусового виконання.

Так, постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 16.08.2017 відкрито виконавче провадження № 54520101 з примусового виконання виконавчого листа № 810/5686/15, виданого 22.05.2017 Київським окружним адміністративним судом про зобов`язання Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області внести до інтегрованої картки особового рахунку ТОВ «Європетроліум» (ідентифікаційний ) відомості про сплату коштів за платіжним дорученням № 3310 від 04.09.2015 на суму 94 386,00 грн., спрямовані на сплату авансового внеску з податку на прибуток (код 85 ).

22.11.2017, 16.11.2018 та 04.05.2020 державним виконавцем направлені вимоги з метою отримання інформації про повне та фактичне виконання рішення боржником.

Державним виконавцем 13.08.2020 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн за повторне не виконання рішення суду, зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Державним виконавцем 14.08.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Державним виконавцем 14.08.2020 винесено повідомлення №10540 про вчинення кримінального правопорушення, яке адресоване Києво-Святошинському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 у справі №810/5686/15 заяву ТОВ «Європетроліум» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими Київським окружним адміністративним судом 22.05.2017 у справі №810/5686/15, а саме боржника - «Києво-Святошинську ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області» на її правонаступника - «ГУ ДПС у Київській області».

Однак, судом першої та апеляційної інстанції встановлено відсутність відображення в інтегрованій картці платника позивача належного виконання позивачем зобов`язання по сплаті податку на прибуток згідно з платіжним дорученням № 3310 від 04.09.2015 на суму 94386,00 грн.

Судом першої інстанції під час розгляду справи правильно встановлено, що невиконання відповідачем постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2016 у справі №810/5686/15 неодноразово виступало підставою для нарахування позивачу податкового боргу з податку на прибуток, опису майна в податкову заставу та було предметом судового оскарження, зокрема, у справах №826/13616/17, №826/14371/17, №826/8527/17, №320/2435/19.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 у справі № 826/8527/17, яке набрало законної сили 12.06.2019 зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області здійснити корегування даних у інтегрованій картці особового рахунку ТОВ «Європетроліум» шляхом виключення з неї відомостей про наявність податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств (код 11021000) в сумі 94 386,00 грн.

Також судом апеляційної інстанції із постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №826/8527/17 встановлено, що сплата позивачем авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 94386,00 грн за декларацією з податку на прибуток за 2014 рік від 26.01.2015 № здійснювалась з розрахункового рахунку №22, відкритого в ПАТ «Банк «Національні інвестиції», що підтверджується платіжним дорученням від 04.09.2015 № 3310.

Разом з тим, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» кошти у відповідному розмірі за платіжним дорученням від 04.09.2015 №3310 до Державного бюджету України не перерахувало, про що свідчать дані наявних у матеріалах справи інтегрованих карток ТОВ «Європетроліум» по авансовому внеску з податку на прибуток приватних підприємств та по податку на прибуток приватних підприємств.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, відсутність у позивача податкового боргу з авансового внеску з податку на прибуток за вересень 2015 на загальну суму 94 386,00 грн не потребує повторного доказування.

Таким чином, вищевстановленим спростовуюються доводи апелянта про те, що належним виконанням податкового зобов`язання шляхом ініціювання платником переказу є надходження коштів від платника на відповідний казначейський рахунок.

Щодо доводів апелянта про те, що невиконання своїх обов`язків банком-контрагентом відноситься до комерційних ризиків позивача, і не може бути перекладено на державу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з статтею 1 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» (чинного на момент сплати позивачем авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 94386,00 грн за декларацією з податку на прибуток за 2014 рік від 26.01.2015 №) переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до пункту 1.15 статті 1 Закону № 2346-ІІІ ініціатор це особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 Закону № 2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов`язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону №2346-ІІІ).

Пунктом 1.29 статті 1 Закону №2346-III передбачено, що проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону № 2346-III банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Таким чином, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання та його сплати, пов`язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», якою передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

За правилами пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні послуги», з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, небанківського надавача платіжних послуг, еквайра, емітента електронних грошей такий банк/орган, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафи у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Наведені законодавчі приписи дають підстави для висновку про те, що обов`язок платника зі сплати податку/збору слід вважати виконаним з дати подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджету грошових коштів з рахунку платника в банку за наявності в нього достатнього грошового залишку на день платежу.

При цьому платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків/зборів до бюджету.

Тобто за наявності в платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов`язок зі сплати відповідної суми податкового (грошового) зобов`язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 у справі № 803/562/17, від 19.02.2019 у справі № 806/68/16.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З аналізу норм Податкового кодексу України вбачається пряма залежність права податкової застави до наявності податкового боргу у платника податків, а відтак, у зв`язку з відсутністю такого боргу, у контролюючого органу відсутнє право податкової застави.

Отже, апелянтом в суді першої та апеляційної інстанції не доведено наявність у позивача податкового боргу з податку на прибуток підприємств, що стало підставою для прийняття відповідачем рішення №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023 про опис майна у податкову заставу платника податків та рішення №186/4-1036 від 31.03.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Оскільки у апеляційній скарзі відсутні жодні доводи апелянта щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виключити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи від 23.03.2023 за №49653606, №49652798, №49654713, №49653969 про встановлення обтяження (податкової застави) згідно з актом опису майна №96/10-36-13-05 від 20.03.2023 на суму 128309,19 грн та рішення про опис майна у податкову заставу №4942/6/10-36-13-05 від 15.02.2023, колегія суддів не вважає за потрібне надавати оцінку висновкам суду першої інстанції в цій частині.

Щодо посилання апелянта на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 01 липня 2020 року у справі №804/4602/16, колегія суддів зазначає, що у справі №804/4602/16 встановлено наявність боргу платника податків перед бюджетом.

У цій справі №320/20994/23 суд зобов`язаний виходити з факту, встановленого у інших судових справах №810/5686/15, №826/13616/17, №826/14371/17, №826/8527/17, №320/2435/19 про відсутність такого боргу у ТОВ «Статус-Трейд», що тягне за собою відповідні правові наслідки.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.

Однак, як вбачається із мотивувальної частини судового рішення, вимоги позивача визнати протиправними дії ГУ ДПС у Київській області щодо невиконання рішення суду та зобов`язання відповідача привести у відповідність ІКП шляхом виключення з ІКП інформацію про наявність податкового боргу не підлягають задоволенню.

Водночас в резолютивній частині судового рішення судом не зазначено про частину позовних вимог, у якій відмовлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області підлягає задоволенню частково, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року - зміні шляхом доповнення резолютивної частини абзацом шостим такого змісту «У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі №320/20994/23 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом шостим такого змісту:

«У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі №320/20994/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова