Справа № 320/44405/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 грудня 2025 року Київ № 320/44405/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 30.08.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 .

У якості третьої особи визначено військову частину НОМЕР_2 .

Просив суд:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом від 19.03.2025 за № 2088/2530 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 11.02.2025 згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.02.2025 та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення (наказ) про звільнення з військової служби за станом здоров`я, згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 15.09.2025 позовну заяву залишив без руху з наданням позивачеві десятиденного строку для усунення її недоліків. В ухвалі судом зазначені недоліки позовної заяви та запропоновані способи їх усунення шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до якої стверджує подання чергового рапорту на звільнення 26.08.2025, тому із цієї дати обчислює строк звернення до суду.

Крім того, від позивача до суду надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої заявив наступні вимоги:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 на рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі рапорту від 26.08.2025 згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 26.08.2025 та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення (наказ) про звільнення з військової служби за станом здоров`я, згідно з підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Проте, всупереч вимогам ухвали суду від 15.09.2025 про залишення позовної заяви без руху, що набрала законної сили 15.09.2025 та є обов`язковою до виконання, позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Натомість, позивача у заяві про усунення недоліків та заяві про зміну предмета позову фактично змінив підстави та предмет первинного позову.

Суд констатує, що у відповідності до вимог статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Із урахуванням наведених імперативних вимог процесуального закону, зміна предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог на стадії залишення позову без руху, до фактичного відкриття провадження у справі не допускається.

Крім того, позивачем не виконано вимогу ухвали суду про залишення позову без руху та не надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали.

У зв`язку з наведеним, суд констатує невиконання у повному обсязі вимог ухвали суду від 15.09.2025 про залишення позовної заяви без руху, що набрала законної сили 15.09.2025 та є обов`язковою до виконання.

Відповідно до статей 44, 45 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи зобов`язані, зокрема серед іншого, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Таким чином недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунуті, що є підставою для повернення позовної заяви.

Залишаючи позов без руху, суд зазначив, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із цим позовом позивач звернувся до суду 30.08.2025 через підсистему «Електронний суд», тобто поза межами місячного строку.

До позовної заяви не додано заяву про поновлення місячного строку звернення до суду з доказами на їх підтвердження, проте зазначено, що позов подано в межах строку, обґрунтовуючи тим, що про порушення своїх прав позивач дізнався, коли на адвокатський запит прийшла відповідь, датована 31.03.2025, якою йому надавали роз`яснення про те, що військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 . Також у відповіді стверджувалось, що військова частина НОМЕР_1 інформаційним листом від 19.03.2025 за № 2088/2530 повідомила, що за результатом поданого рапорту про звільнення з військової служби за станом здоров`я командуванням військової частини НОМЕР_1 позитивного рішення прийнято не було.

Із повідомлених у позовній заяві обставин, ураховуючи місячний строк звернення до суду, передбачений частиною п`ятою статті 122 Кодексу, та обізнаність позивача про порушення його прав, як він стверджував, із відповіді від 31.03.2025 на адвокатський запит, суд не визнав поважними причинами пропуск вказаного строку.

Натомість, позивач, всупереч вимогам ухвали суду про залишення позову без руху, не надав заяву про поновлення строку, а фактично заявив новий позов, з новими підставами та предметом, відмінних від первісно поданого позову.

Із цього приводу, суд звертає увагу, що основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову, є предмет і підстава.

Суд констатує, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які складаються з фактів, що тягнуть за собою певні правові наслідки зміну чи припинення правовідносин.

Водночас предмет позову кореспондує зі способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 Кодексу, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних відносин.

Підставу позову становлять обставини (фактична підстава) та норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна підстави адміністративного позову можлива у такі способи: 1) заміна одних фактичних чи правових підстав позову іншими; 2) доповнення фактичних чи правових підстав новими; 3) вилучення деяких із зазначених фактичних чи правових підстав.

Тож, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних відносин.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема в ухвалах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 990/99/22, від 25.09.2023 у справі № 990/135/22, у постанові Великої Палати Верховного Сулу від 13.11.2025 у справі № 990/70/25.

Як уже зазначалось, всупереч вимогам ухвали про залишення позову без руху, позивачем не надано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали, у зв`язку із чим вимоги ухвали суду не виконані, а одночасна зміна предмета та підстав позову, не допускається.

Згідно з резолютивною частиною ухвали про залишення позовної заяви без руху позивача було попереджено судом, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У зв`язку з тим, що позивач не усунула у повному обсязі недоліки, про які зазначено в ухвалі від 15.09.2025, що набрала законної сили 15.09.2025 та є обов`язковою до виконання, та не надав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині ухвали, а всупереч вимогам ухвали суду про залишення позову без руху, надав новий позов з одночасною зміну підстав і предмета, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Оскільки позовна заява у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в підсистемі «Електронний суд», суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

Матеріали, подані в порядку усунення недоліків позовної заяви, поверненню не підлягають.

Керуючись статтями 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 - повернути позивачеві без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, у т.ч. й із заявою про поновлення строку звернення до суду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.