Справа № 420/15610/25
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2025 року №0-1553-UA0081326 та №0-1553-UA0016896.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Позов обґрунтований позивачем тим, що податковим органом йому безпідставно визначені податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, оскільки об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року внесений до статутного капіталу ТОВ «Охорона-Сервіс-Тірас» та розрахована сума не відповідає частці, яка належала позивачу, а об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу в частині, яка підпадає під податкову пільгу, тобто, до 120 кв. м.

Відзив обґрунтований відповідачем тим, що ним правомірно визначені позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно на підставі даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС та платник податків не звертався до Головного управління ДПС в Одеській області з приводу проведення звірки.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Головним управлінням ДПС в Одеській області направлені на адресу ОСОБА_1 наступні податкові повідомлення-рішення: №0-1553-UA0081326 від 20.03.2025 року, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2024 рік в розмірі 980,47 грн. (об`єкт нерухомого майна 1/2 (38,65 кв. м) частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ); №0-1553-UA0016896 від 20.03.2025 року, яким позивачу визначена сума податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2024 рік в розмірі 9685,50 грн. (об`єкт нерухомого майна домоволодіння (381,80 кв. м.) за адресою: АДРЕСА_1 ).

Позивач не погодився з правомірністю нарахування йому податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до положень п. 266.1, 266.2, 266.3, 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Позивачем надана до суду Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (№427482405 від 19.05.2025 року) щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що домоволодіння загальною площею 380,1 кв. м. належало позивачу в частині 17/300 з 2006 року, однак він передав свою частку в статутний капітал ТОВ «Охорона-Сервіс-Тірас» в 2013 році (свідоцтво про право власності за ТОВ «Охорона-Сервіс-Тірас» видане 30.03.2013 року).

Таким чином, з наявних в справі доказів вбачається відсутність підстав для нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно за 2024 рік за цей об`єкт нерухомого майна.

Крім того, з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.2017 року вбачається, що позивач є власником 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , його частка складає 38,65 кв. м., а оскільки відповідно до положень п. п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта житлової нерухомості зменшується для житлового будинку/будинків на 120 кв. метрів, він не має сплачувати податок на нерухоме майно за цей об`єкт.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується відсутність у позивача обов`язку сплачувати податок на нерухоме майно, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Посилання відповідача в відзиві на дані інформаційно-комунікаційної системи ДПС, як на підставу нарахування податкових зобов`язань, суд вважає безпідставним, оскільки відповідно до положень ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, відповідач не довів правомірність своїх рішень не довів належними доказами наявність даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які б підтверджували правомірність нарахування позивачу податкових зобов`язань.

Крім того, посилання податкового органу на ту обставину, що позивач не звертався з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки у відповідності до п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, є безпідставним, оскільки норми законодавства передбачають таке право, а не обов`язок та податковим органом не надано доказів належно отримання даних щодо нерухомості позивача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 20.03.2025 року №0-1553-UA0081326 та №0-1553-UA0016896 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2025 року №0-1553-UA0081326 та №0-1553-UA0016896 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 20.03.2025 року №0-1553-UA0081326 та №0-1553-UA0016896.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА