Справа № 360/1524/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року справа №360/1524/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 360/1524/25 (головуючий суддя І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом адвоката Єфімік Олени Олександрівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, оформлене листом від 16.01.2025, яким відмовлено в подовженні страхової виплати.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат на заяву від 01.12.2024.

В обґрунтування позову зазначила, що отримує страхові виплати, місце проживання було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач звернулася через веб портал до відповідача 01.12.2024 з заявою щодо поновлення виплати регресу, але відповідач протиправно відмовив в подовженні страхової виплати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № -2024-1 від 03.12.2024 про відмову у здійсненні страхових виплат/наданні соціальних послуг.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2024 та прийняти вмотивоване рішення щодо можливості продовження нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати, з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до Постанови № 1467 виконавча дирекція Фонду соціального страхування та її робочі органи передають Пенсійному фонду України в електронній формі виплатні документи на січень 2023 року засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів до 02.01.2023, а бази даних, носії інформації та програмне забезпечення щодо ведення обліку та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, за актами приймання-передачі до 20.01.2023.

До передачі виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування та її робочими органами Пенсійному фонду України виплатних документів, баз даних і носіїв інформації страхові виплати здійснюються у спосіб та у розмірі, що визначені на підставі даних за останній виплатний період, що обробляються Міністерством фінансів відповідно до Порядку взаємодії Міністерства фінансів, органів Державної казначейської служби та установ, які здійснюють виплати пільг, субсидій, інших соціальних виплат, під час перерахування таких виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 151, методики верифікації державних виплат, що здійснюються з рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженої Міністерством фінансів.

Відповідно з інформацією, що міститися в базі даних підсистеми Призначення та виплата деяких соціальних виплат Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як особа, яка має право на страхові виплати в разі смерті годувальника ОСОБА_2 , але страхові виплати не отримує.

Згідно з даними електронної особової справи ОСОБА_1 перебувала на обліку в Станично-Луганському відділенні управління Фонду соціального страхування України у Луганській області та отримувала щомісячні страхові виплати поштовим переказом через Луганську філію АТ Укрпошта.

В зв`язку з широкомасштабною військовою агресією з боку Російської Федерації та активними бойовими діями на території Луганської області відділення АТ Укрпошта тимчасово призупинено діяльність, тому щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 з 01.02.2022 по 30.11.2022 не виплачувались. Депонована заборгованість перед ОСОБА_1 згідно з передавальним актом від 27.04.2023 становить 16 783,62 грн.

Паперова справа ОСОБА_1 до Головного управління не передавалася, оскільки залишилася на тимчасово окупованій території Луганської області. В паперовому вигляди були передані лише Постанова про призначення щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого відповідно до частини другої статті 37 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 1105-XIV від 01.09.1999 з 01.03.2022 та Постанова про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати особі.

Відповідно до Постанови про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати особі, яка має на неї право у разі смерті потерпілого від 12.12.2022 № 44036/10006066/1/10, переданої управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за актом приймання - передачі № 2 справ про страхові виплати потерпілим та особам, які мають право на страхові виплати (по яких прийнято рішення про припинення здійснення страхових виплат, але справу не передано на архівне зберігання), ОСОБА_1 ( має страховий випадок втрата годувальника), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 46, частині 2 статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 1105-XIV від 3 вересня 1999 року, було призупинено страхові виплати з 01.12.2022 у зв`язку з відсутністю інформації про його місцезнаходження та неможливістю проведення верифікації персональних даних.

ОСОБА_1 01.12.2024 звернулась до Пенсійного фонду України засобами вебпорталу електронних послуг із заявою про перерахунок щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (продовження з тим ще відсотком втрати працездатності), що не відповідає інформації яка міститься в електронній справі № . Інформація про встановлення МСЕК відсотків втрати професійної працездатності заявниці до Головного управління не надходила та не підтверджена документально заявницею.

Тому, Головним управлінням, відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячної страхової виплати.

Згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України для продовження щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до будь якого сервісного центру Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахування/продовження страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника (додаток 2) та відповідними документами. Також заяву та документи ОСОБА_1 може подати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України в розділі Комунікації з ПФУ (Заяви на страхову виплату) разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), авторизувавшись в особистому електронному кабінеті за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису Дія.Підпис (Дія ID), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області постановою від 12 грудня 2022 року № 44036/10006066/1/10 припинило ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату у сумі 1699,23 грн з 1 грудня 2022 року.

01.12.2024 позивач звернулася через веб портал до відповідача із заявою про поновлення страхових виплат.

Постановою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № -2024-1 від 03.12.2024 про відмову у здійсненні страхових виплат/наданні соціальних послуг позивачу відмовлено в поновленні виплат в зв`язку з відсутністю інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи).

Листом від 16.01.2025 № 1200-0208-8/1622 повідомлено позивача, що заява від 01.12.2024 про продовження страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника, подана засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України, розглянута Головним управлінням та 15.01.2025 відмовлено в продовженні страхової виплати, оскільки заява не відповідає типу звернення, підписана кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг ДП "УСС".

В листі також зазначено, що згідно з наданою заявою заявник зареєстрований та фактично проживаєте за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами) Нижньотеплівська ОТГ Щастинського району Луганської області окупована з 24.02.2022.

Згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України для продовження щомісячних страхових виплат заявнику необхідно особисто звернутись до будь-якого сервісного центру Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахування/продовження страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника (додаток 2) та надати документи: паспорт громадянина України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); банківські реквізити для перерахування страхових виплат; акт розслідування нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (за наявністю); документ, що підтверджує родинні стосунки; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем реєстрації на підконтрольній українській владі території.

Також відповідну заяву та документи можливо подати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України в розділі "Комунікації з ПФУ" (Заяви на страхову виплату) разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), авторизувавшись в особистому електронному кабінеті за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису "Дія. Підпис" ("Дія ID"), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем не надана оцінка документам, які долучені позивачем до заяви, тому постанова № -2024-1 від 03.12.2024 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною і підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки страхову виплату призначено позивачу безстроково, позивач мав обґрунтовані правомірні очікування на отримання страхових виплат протягом всього строку, на який вони були призначені, тобто з дати первісного призначення та пожиттєво.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.01.2023 набув чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 21 вересня 2022 року № 2620-IX, частиною другою розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» якого припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Отже, з 01.01.2023 (у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду, які реорганізуються шляхом приєднання до Пенсійного фонду України) повноваження управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях передані до відповідних територіальних органів Пенсійного фонду України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105).

Відповідно до частин першої та сьомої статті 30 Закону № 1105 страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно зі статтею 41 Закону 1105 страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на страхові виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати (…).

Страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Страхові виплати здійснюються протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати здійснюються протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк здійснення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого під час наступного огляду МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до уповноваженого органу управління. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

На підставі статті 40 Закону № 1105 здійснення страхових виплат і надання соціальних послуг припиняються:

1) якщо потерпілим є особа, якій оформлено документи для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що страхові виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) у разі смерті отримувача страхових виплат;

7) у разі добровільної відмови від страхової виплати потерпілим або особами, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого;

8) в інших випадках, передбачених законом.

Аналізу статті 40 Закону № 1105 свідчить, що визначені законодавством підстави припинення виплат не є вичерпними. Проте, інші випадки для припинення виплати страхових внесків повинні також бути передбачені саме законом.

Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин.

Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема, 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, прийняті Кабінетом Міністрів України постанови від 01.10.2014 № 531 Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, від 05.11.2014 № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, від 07.11.2014 № 595 Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства так само, як і постанова правління Пенсійного фонду України від 26.01.2024 № 4-1 Про затвердження Порядку призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є підзаконними нормативно-правовими актами та не можуть звужувати або скасовувати права громадян, встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, внаслідок чого у сфері спірних правовідносин, які врегульовані нормами Закону № 1105, застосовуватись не можуть.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 30.08.2023 у справі № 200/619/21-а.

Відповідач в листі від 16.01.2025 зазначив, що заява позивача від 01.12.2024 про продовження страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника не відповідає типу звернення, підписана кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг ДП "УСС".

Відповідачем роз`яснено, що відповідну заяву та документи заявник можете подати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, зокрема, авторизувавшись в особистому електронному кабінеті за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису "Дія. Підпис" ("Дія ID"), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

Проте, частиною першою статті 37 Закону № 1105 передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління заяву (у паперовій або електронній формі) про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. Заява в електронній формі подається через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.

Отже, заяву про продовження/поновлення страхової виплати може бути подано, як в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, так і за умови особистого звернення до будь-якого сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 01.12.2024 прийнято постанову № -2024-1 від 03.12.2024 про відмову у здійсненні страхових виплат фактично через відсутність інформації, що підтверджує право на страхову виплату (документи).

Між тим, до заяви від 01.12.2024 позивачем додано Акт Н-1 (акт розслідування нещасного випадку), довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт.

Вказаним документам правова оцінка відповідачем не надана, тому постанова№ -2024-1 від 03.12.2024 не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст. 2 КАС України, тому є протиправною і підлягає скасуванню а відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 01.12.2024 щодо продовження/поновлення страхових виплат, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 47 Закону № 1105 страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно з частинами четвертою та сьомою статті 47 Закону № 1105 виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що позивачу страхові виплати призначено безстроково, тому потерпілий має право на поновлення таких виплат, однак у випадку якщо їх припинення відбулось з вини потерпілого, то за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням, а у випадку наявності вини Фонду - без обмеження протягом будь-якого строку.

Таким чином, незалежно від підстав припинення страхових виплат потерпілий може звернутись за їх поновленням у будь-який час.

Оскільки страхову виплату призначено позивачу безстроково, позивач мав обґрунтовані правомірні очікування на отримання страхових виплат протягом всього строку, на який вони були призначені, тобто з дати первісного призначення та пожиттєво.

За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 139 КАС України перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 360/1524/25 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 360/1524/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 18 грудня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко