Справа № 300/7798/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" грудня 2025 р. справа № 300/7798/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, оформлене повідомленням №4/4920 від 12.09.2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією; зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку з тим, що є студентом другого курсу (бакалавр), дуальної форми навчання у коледжі туризму м. Благоєврад. Відповідач прийняв рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомив, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови - відсутність довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. Зазначив, що закордонний навчальний заклад не має доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України та, відповідно, не може сформувати довідку про здобувача освіти в ЄДЕБО за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560. А, відтак, позивач не може бути позбавлений права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Вважав, що рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки позивачу є протиправним, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. Зазначив, що 03.09.2025 ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", у зв`язку із навчанням на дуальній формі навчання у коледжі туризму м. Благоєвград. Проте до пакету документів не було додано довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти. У зв`язку з цим, рішенням комісії з питань відстрочок ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації. Відмова оформлена згідно вимог абз. 7 п. 60 Постанови №560 повідомленням № 4/4920 від 12.09.2025. Зазначив, що замість довідки передбаченої додатком 9 Постанови № 560 позивач надав документ який схожий на довідку про здобувача освіти, проте із явними дефектами, такі як відсутність QR-коду, із помилковою відміткою про не порушення послідовності здобування освіти, оскільки позивач попередньо у 2012 році вже здобув фаховий передвищий рівень освіти та із необґрунтованим посиланням на ст. 10 Закону України "Про освіту" щодо визначення рівня здобуття освіти, так як рівні освіти визначені Законом України "Про освіту" стосуються рівнів українських закладів освіти. Є недоречне у даному випадку прирівнювання рівнів освіти визначених Законом України "Про освіту" в Україні до рівнів освіти визначених у Болгарії. З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позову відсутні.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 згідно з Реєстром документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти 05.06.2012 здобув повну загальну середню освіту (атестат НОМЕР_1 від 05.06.2012) у Коледжі приватного вищого навчального закладу Івано-Франківського університету права імені Короля Данила Галицького.
Як вбачається з договору зі студентом про навчання, укладеного 13.05.2024, студентської книжки, довідки Коледжу туризму м.Благоєвград №УО-949 від 05.05.2025 ОСОБА_1 зарахований для здобуття освітнього ступеня професійного бакалавра до Коледжу Туризму (Болгарія), спеціалізація - організація та управління туристичним обслуговуванням/ТОУ 2415, форма навчання дуальна. Дата завершення навчання 2027 рік (а.с.12-13, 16-18).
Судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом із застосунку Резерв+ (а.с.11).
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) із заявою від 03.09.2025 про надання йому на підставі п.1 ч. 3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
До заяви позивачем долучено копії паспорта громадянина України, довідки про присвоєння РНОКПП, витягу із застосунку Резерв+, договору із студентом про навчання Коледжу туризму Благоєвград від 13.05.2025, довідки про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти, виписки з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти, студентської книжки, довідки №УО-949 від 05.05.2025, уверения №УО-949 від 05.05.2025 (а.с.20-21).
Комісія при ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянула заяву позивача та протоколом від 12.09.2025 №36 ухвалила рішення про відмову позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", з підстав ненадання довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (а.с.22).
Позивач, вважаючи рішення протиправним, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Змістом спірних правовідносин є надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", тобто у зв`язку із навчанням.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (надалі також - Закон № 3543-XII, в редакції, станом на час спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
У статті 23 Закону №3543-ХІІ визначені категорії військовозобов`язаних які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, згідно пункту 1 частини 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної, фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі також - Порядок №560), яким врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
За змістом пунктів 56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
Відповідно до абзацу 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно із пунктом 59 Порядку №560 за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Приписами пункту 60 Порядку №560 передбачено, що Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданого позову, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 62 Прядку №560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
Отже, наведеною нормою для військовозобов`язаних, які претендують на оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII, передбачено обов`язок подання до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.
При цьому, суд зазначає, що 13 липня 2011 року постановою Кабінету Міністрів України №752 створено Єдину державну електронну базу з питань освіти. Документ визначає, що Єдина державна електронна база з питань освіти є автоматизованою системою збирання, реєстрації, оброблення, зберігання та захисту відомостей та даних з питань освіти. Власником Єдиної державної електронної бази з питань освіти є держава Україна, розпорядником Міністерство освіти і науки України, а технічним адміністратором державне підприємство "Інфоресурс".
Водночас, іноземні навчальні заклади фактично не мають доступу до Єдиної державної електронної бази з питань освіти України, відповідно не можуть сформувати довідку про здобувача освіти в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9 Порядку №560.
Однак, наведене не може бути підставою для відмови у наданні відстрочки від проходження військової служби, оскільки пункт 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-XII, на відміну від Порядку №560, не вимагає подання інших документів, крім тих, які підтверджують навчання.
Як уже попередньо зазначено судом, позивач звернувся до ТЦК із заявою про оформлення відстрочки від призову на військову службу на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону № 3543-XII. До вказаної заяви долучив копії договору зі студентом про навчання, укладеного 13.05.2024, студентської книжки, довідки Коледжу туризму м.Благоєвград №УО-949 від 05.05.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 07.05.2024 зарахований для здобуття освітнього ступеня професійного бакалавра до Коледжу Туризму (Болгарія), спеціалізація - організація та управління туристичним обслуговуванням/ТОУ 2415, форма навчання дуальна.
Відповідно до відомостей з Реєстру документів про освіту Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 05.06.2012 здобув повну загальну середню освіту.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи, що позивач реалізує своє право на освіту ступеня професійний бакалавр дуальної форми навчання в Коледжі туризму м.Благоєвград, та має всі необхідні документи, що підтверджують його статус студента, він є здобувачем вищої освіти в розумінні національного законодавства України. Також, суд зазначає, що наявність відповідних обмежень в освітнього закладу, внаслідок яких відсутня можливість видати довідку про здобувача освіти, не може впливати на законодавчо встановлене право особи в отриманні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у зв`язку зі здобуттям відповідного рівня освіти, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 23 "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Разом з тим, суд не бере до уваги надану позивачем довідку про здобувача освіти за даними єдиної державної електронної бази з питань освіти, оскільки, як слушно зазначив відповідач така не відповідає вимогам довідки передбаченої Постановою №560, зокрема не містить QR-коду.
Водночас, суд зазначає, відповідачем усупереч вимогам абзацу першого пункту 60 Порядку №560 не було надано належної оцінки інформації, як і не було надано оцінки факту навчання позивача, на підтвердження чого надано договір зі студентом про навчання, студентську книжку та довідку Коледжу туризму м.Благоєвград.
Маючи сумніви, комісія ТЦК та СП не була позбавлена можливості самостійно перевірити законність підстав для надання відстрочки, зокрема, використати інформацію з публічних електронних реєстрів.
Суд вважає, що відповідач належним чином не надав оцінку обставинам, викладеним у наданих позивачем документах до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, обмежився лише посиланням на відсутність довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, втім інші обставини, та вказані документи, котрі мають значення при прийнятті рішення залишив поза увагою.
Наведене вказує про необґрунтованість оскаржуваного рішення щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене повідомленням №4/4920 від 12.09.2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 .
Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що наявних у матеріалах справи документів достатньо для надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації, відповідно до п. 1 ч. 3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу відповідної відстрочки.
За змістом положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Приписи частини 1 статті 382 КАС України кореспондують з закріпленими у пункті 4-1 частини 6 статті 246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
При цьому, аби застосувати спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення.
Враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного статями 381-1, 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі, внаслідок чого, відповідна вимога задоволенню не підлягає.
Відповідно до пункту 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Враховуючи наведене, а також приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене повідомленням №4/4920 від 12.09.2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.