Справа № 480/8708/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2025 року Справа № 480/8708/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8708/24 за позовом ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області, третя особа - виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області про скасування протиправного рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
На переконання позивача, оскаржуване протиправне рішення суб`єкта владних повноважень - Роменської міської ради Сумської області, яке викладене в пункті 22 рішення 71 сесії Роменської міської ради восьмого скликання від 27.03.2024 року, прийняте по надуманим мотивам, упереджено, не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені імперативними нормами Конституції та законами України; упереджено, недобросовісно та не розсудливо; не пропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та нехтуючи правами на участь у процесі прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.
Позивач наголошує на тому, що відмовляючи у передачі безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформованої земельної ділянки загальною площею 1.0 га, відповідач грубо порушує конституційні права щодо безоплатного набуття у приватну власність сформованої земельної ділянки, на якій розташований належний позивачу на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме виробничий будинок - телятник літ. «Ві», загальною площею 417,8 кв.м., площею забудови 454,8 кв.м., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного :
Рішення Роменською міською радою від 24.05.2023 про відмову у передачі вищевказаної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність у 2023 році не приймалося.

Натомість, Роменською міською радою було прийнято рішення 62 сесії Роменської міської ради 8 скликання від 27.09.2023 року Про розгляд земельних питань, зокрема, що стосується розгляду вищевказаних заяв позивача щодо безоплатної передачі позивачу - ОСОБА_1 , у приватну власність сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:007:0709 :

6. У зв`язку з присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна під № 51244137 від 01.08.2023, внести зміни в пункт з рішення 53 сесії Роменської міської ради 8 скликання від 24.05.2023 Про розгляд земельних питань виклавши його у такій редакції: 3. Н а д а т и на умовах о р е н д и терміном на 7 років гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,0000 га (кадастровий номер :02:007:0709) за адресою: АДРЕСА_2 для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи протиправними рішення Роменської міської ради від 24.05.2023р. та від 27.09.2023р., позивач звернувся до суду з відповідним позовом про їх скасування та про зобов`язання відповідача розглянути його заяву та прийняти рішення стосовно безоплатної передачі ОСОБА_1 у приватну власність сформованої земельної ділянки. При цьому, як вже зазначалося вище, позивач звертає увагу на те, що він до Роменської міської ради чи/або до її виконавчого комітету не подавав жодної заяви з проханням надання йому земельної ділянки на умовах оренди. Отже, за твердженнями позивача, відповідач своїми протиправними діями та рішеннями позбавляє ОСОБА_1 можливості належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися належним на праві власності об`єктом нерухомості та позбавляє конституційного права отримати у власність земельну ділянку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2024 року, у справі №480/11296/23, частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема:

1. Визнано протиправним та скасовано пункт 6 рішення Роменської міської ради від 27.09.2023 та пункт з рішення Роменської міської ради від 24.05.2023 щодо передачі на умовах оренди земельної ділянки гр. ОСОБА_1 кадастровий номер :02:007:0709 за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язано Роменську міську раду розглянути на черговій сесії заяву гр. ОСОБА_1 від 14.03.2023 щодо передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,0000 га (кадастровий номер :02:007:0709), цільове призначення - «для ведення особистого селянського господарства», розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться належний заявнику на праві власності виробничий будинок - телятник літ. «В1», загальною площею 417,8 м2, площею забудови 454,8 м2, згідно з договором дарування частки нежитлової будівлі від 12.11.2021 та рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2022 року у справі №585/1079/22, та прийняти рішення з урахуванням положень 4.7 ст.и8 Земельного кодексу України;

2. Зобов`язано Роменську міську раду Сумської області розглянути на черговій сесії Роменської міської ради Сумської області заяву громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14 березня 2023 року про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Роменської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться належний заявнику на праві власності об`єкт нерухомості, а саме: виробничий будинок - телятник, загальною площею 417,8 кв.м., площею забудови 454,8 кв.м., та прийняти рішення з урахуванням положень ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

27.03.2024 року за результатами розгляду заяви позивача, Роменська міська рада восьмого скликання на 71 сесії ухвалила рішення , викладене в пункті 22, яким відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку загальною площею 1,0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Роменської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться належний заявнику на праві власності об`єкт нерухомості, а саме: виробничий будинок - телятник, загальною площею 417,8 кв.м., площею забудови 454,8 кв.м.

Рішення Роменської міської ради (а.с.42) вмотивовано невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (плану зонування території міста Ромни Сумської області), а саме - розміщення земельної ділянки в зоні промислових і комунально - складських підприємств, що не передбачає використання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Крім цього, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає про набуття у власність нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 , який не є членом особистого селянського господарства.

На думку позивача, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідач фактично позбавляє права позивача на набуття у приватну власність сформованої земельної ділянки, на якій розташований належний мені на праві власності об`єкт нерухомого майна, а саме виробничий будинок - телятник літ. «Ві», загальною площею 417,8 кв.м., площею забудови 454,8 кв.м. Дану обставину, як зазначає позивач, відповідачем не було враховано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право власності на землю гарантується частиною другої статті 14 Конституції України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України).

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ч. 2 ст. 2 Земельного кодексу України).

Згідно ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2,3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про особисте селянське господарство» для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Пунктом б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Стаття 121 Земельного кодексу України надає громадянам право на безоплатну приватизацію земельної ділянки (до 0,10 га у містах, 0,15 га у селищах, 0,25 га в селах) для будівництва та обслуговування будинку, який вже належить особі.

У відповідності до частини 1статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не наведено у оскаржуваному рішенні посилання на норми чинного законодавства, якими керувалась Роменська містка рада при прийнятті оскаржуваного рішення. До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження доводів зазначених Роменською міською радою в оскаржуваному рішенні стосовно невідповідності місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (плану зонування території міста Ромни Сумської області), а саме не надано підтверджень стосовно розміщення земельної ділянки в зоні промислових і комунально - складських підприємств.

При цьому, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Натомість позивач до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не звертався. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Крім того, виходячи з аналізу статті 118 ЗК України, вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок і посилання відповідача на таку обставину, як невідповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації є недоречними та належним чином необґрунтованими (відсутнє посилання на норми чинного законодюавства).

Вмотивована відмова має містити пояснення з вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Крім цього, відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає про набуття у власність нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці гр. ОСОБА_1 , який не є членом особистого селянського господарства. Однак відповідач не наводить належних доводів, яке значення має дана обставина при визначенні питання щодо безоплатного надання у власність вже сформованої земельної ділянки загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - для ведення особистого селянського господарства.

Зазначене вказує на необґрунтованість рішення відповідача, а позаяк протиправність акту суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем без врахування норм Земельного кодексу України та не сприяє реалізації права позивача на отримання відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно та розсудливо.

Вирішуючи позовні вимоги в частині правомірності рішення Роменської міської ради, викладене в пункті 22 рішення 71 сесії Роменської міської ради восьмого скликання від 27.03.2024 року, якими відмовлено у задоволенні заяви громадянина України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку, суд дійшов висновку, що це рішення критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України, не відповідає, що є підставою для його скасування.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідач в межах даної справи протиправно не прийняв законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду заяви позивача від 14 березня 2023 року про передачу безоплатно у приватну власність сформовану земельну ділянку загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Тому, виконуючи завдання адміністративного суду передбачене у ст.2 КАС України та обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Роменської міської ради відповідно до вимог законодавства повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення за наслідками розгляду цієї заяви з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено та діє наразі.

Отже, як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом №389-VIII.

Законом України від 24.03.2022 № 2145-XI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2145-XI), який набрав чинності 07.04.2022, до Земельного кодексу України були внесені зміни.

Так, Законом № 2145-XI розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27 (у редакції станом на дату прийняття оскаржуваного рішення), згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей зокрема: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5).

Приймаючи цей закон законодавець з метою недопущення зловживань переслідував ціль заборонити прийняття рішення про безоплатну передачу земель та надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

Суд зазначає, що Закон № 2145-XI встановлює абсолютно визначене імперативне правило, зміст якого полягає у забороні органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану приймати рішення про безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Тобто, до спірної ситуації земельне законодавство підлягає комплексному застосуванню з урахуванням окремих спеціальних норм, що діють в особливий період воєнного стану.

Тому підстави для відмови у наданні у власність земельної ділянки, окрім положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України можуть визначатися також іншими нормами Земельного кодексу України, у цій справі такими підставами, з урахуванням воєнного стану та встановленими у зв`язку з цим обмеженнями, є підпункт 5 пункт 27 розділу X Земельного Кодексу України.

Суд наголошує, що чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень ЗК України.

З урахуванням вищевикладеного, виконуючи завдання адміністративного суду передбачене у ст.2 КАС України та обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Роменської міської ради Сумської області відповідно до вимог законодавства повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - Для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Роменської міської ради та прийняти рішення за наслідками розгляду цієї заяви з у р а х у в а н н я м правових висновків суду. Відповідач має врахувати положення пп.5 п.27 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, має діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України, оскільки інших альтернативних дій вказана Роменська міська рада не вправі була вчиняти.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.08.2023 у справі №300/3771/22.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

З урахуванням наведеного, враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Роменської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області, третя особа - виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області про скасування протиправного рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Роменської міської ради Сумської області, викладене в пункті 22 рішення 71 сесії Роменської міської ради восьмого скликання від 27.03.2024, якими відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - Для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Роменської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , на якій знаходиться належний заявнику на праві власності об`єкт нерухомості, а саме: виробничий будинок - телятник, загальною площею 417,8 кв.м., площею забудови 454,8 кв.м.

Зобов`язати Роменську міську раду Сумської області відповідно до вимог законодавства повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про передачу безоплатно у приватну власність у межах норм безоплатної приватизації сформовану земельну ділянку загальною площею 1.0 га кадастровий номер :02:007:0709 з цільовим призначенням 01.03. - Для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Роменської міської ради та прийняти рішення за наслідками розгляду цієї заяви з у р а х у в а н н я м правових висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Роменської міської ради Сумської області (бульв. Шевченка, 2, м.Ромни, Сумська область, 42000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець