Справа № 140/8846/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8846/24 пров. № А/857/595/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Глушка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року (суддя- Денисюк Р.С., ухвалене в м. Луцьк) у справі № 140/8846/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області №58 від 16.07.2024; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести ОСОБА_1 з 08.07.2024 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року №3723-XII, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII, здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати №13 та №14 від 08.07.2024 року, виданими Володимирською районною державною адміністрацією.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 липня 2024 року №58 про відмову у перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 08 липня 2024 року на пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ Про державну службу, пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії від 08 липня 2024 року № 13 та № 14, виданих Володимирською районною державною адміністрацією. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач 1, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволені позові.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 14 серпня 2010 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначена пенсія по інвалідності (2 група) відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується розпорядженням про призначення пенсії від 17 серпня 2010 року № 187258.

З 01 жовтня 2017 року позивача переведено на пенсію за віком згідно із Законом №1058-ІV, що підтверджено рішенням про перерахунок пенсії від 02.11.2017 № 58.

Позивач 08 липня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок - перевести його із пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. Разом із заявою про перехід на пенсію за іншим законом позивач подав довідки, видані Володимирською районною державною адміністрацією №13 та №14 від 08.07.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби , що підтверджується розпискою-повідомленням.

За принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області з прийняттям рішення від 16 липня 2024 року №58 про відмову у перерахунку пенсії, яке мотивоване тим, що Законом №889-VIII не передбачена можливість здійснення перерахунків уже призначених пенсії державним службовцям.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача 1 щодо не проведення перерахунку пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.

Згідно частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли встановленого пенсійного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Частиною дев`ятою статті 37 Закону №3723-XI установлено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відтак, Закон №3723-XI не пов`язує призначення пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку; умовами такої пенсії є страховий стаж та стаж державної служби (не менше 10 років).

01 травня 2016 року набрав чинності Закон №889-VIII, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення згаданого Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Незважаючи на те, що з 01 травня 2016 року Закон №3723-XII втратив чинність, після вказаної дати особи, які працювали на державній службі, за наявності передбачених статтею 37 цього Закону підстав мають право на пенсію державного службовця. Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII - досягнення віку, набуття необхідного страхового стажу та наявності відповідного стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція відображена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №687/545/17 та ін.

Відтак, для збереження права на призначення пенсії на умовах статті 37 Закону №3723-XII, розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, позивач станом на 01 травня 2016 року повинен був мати не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 має стаж на посадах, віднесених до державної служби, понад 20 років (здобутий до 01 травня 2016 року).

Станом 01 травня 2016 року (набрання чинності Законом №889-VIII) позивач не працював на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Останнім при первинному зверненні за призначенням пенсії було обрано пенсію державного службовця по інвалідності згідно із Законом №3723-ХІІ (умовам якої є наявність страхового стажу та стаж державної служби не менше 10 років).

На час звернення із заявою від 08 липня 2024 року про перерахунок пенсії перехід на пенсію за Законом №889-VIII, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення якого передбачено умови застосування статті 37 Закону №3723-ХІІ, вимоги до страхового стажу та віку також виконуються, позаяк до подання заяви про перехід на пенсію за віком як державний службовець позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відтак, за результатами розгляду заяви позивача про переведення його з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, відповідач 1 прийняв рішення від 16 липня 2024 року № 58 про відмову у перерахунку пенсії, вказуючи на те, що право на призначення пенсії згідно Закону №889-VIII позивач уже використав.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а; від 17 травня 2019 року у справі №511/777/17; від 11 липня 2019 року у справі №264/6292/16-а; від 10 жовтня 2019 року у справі №520/7533/17; від 13 лютого 2020 року у справі №263/3478/17; від 17 липня 2020 року у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України Про прокуратуру) та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. В іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Також, суд вважає безпідставними доводи відповідачів про відсутність у позивача права на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з тих підстав, що норми вказаного Закону не передбачають можливості здійснення перерахунку раніше призначених пенсій державним службовцям (по інвалідності).

Ні статтею 37 Закону №3723-ХІІ, ні Законом №889-VIII не встановлено заборону (обмеження) у праві на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ тим особам, яким до набрання чинності Законом №889-VІІІ призначалася пенсія по інвалідності відповідно до попереднього закону.

Відтак, наведені в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області підстави його прийняття та позиції відповідачів, викладені у відзивах на позов, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, положенням законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у позивача наявний страховий стаж (40 років 0 місяців 13 днів станом на 01.10.2017), стаж державної служби (понад 20 років станом на 01 травня 2016 року); він досяг пенсійного віку (має 71 рік).

Відтак, відповідач 1 не довів правомірності свого рішення від 16 липня 2024 року №58 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII з урахуванням додатково поданих документів. Обчислення пенсії державного службовця здійснюється за матеріалами пенсійної справи або додатково наданими документами.

У даному випадку не йде мова про перерахунок пенсії держаного службовця у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, як це було передбачено раніше положеннями статті 37-1 Закону №3723-ХІІ.

Апеляційний суд зазначає, що позивач на час звернення із заявою не є державним службовцем, тому з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 16 липня 2024 року №58 та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 08 липня 2024 року (з дати подання заяви) на пенсію державного службовця за віком відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII, статті 37 Закону №3723-ХІІ та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок про складові заробітної плати для обчислення пенсії, виданих Володимирською районною державною адміністрацією 08 липня 2024 року №13 та № 14.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27 січня 2023 року у справі №340/4184/21 у подібних правовідносинах (позивач з 14 грудня 2011 року отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену за нормами Закону №3723-ХІІ, з 01 березня 2019 року - пенсію по інвалідності як інваліду ІІ групи за нормами Закону №3723-ХІІ перераховано за нормами Закону №1058-IV, а у травні 2021 року позивач звернулася із заявою про перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом Про державну службу).

Стосовно позовних вимог зобов`язального характеру заявлених до ГУ ПФУ у Волинській області, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Згідно пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно пункту 4.3. розділу IV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

З огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо переведення позивача на пенсію є саме ГУ ПФУ у Вінницькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію державного службовця та прийняв рішення про відмову.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 140/8846/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга