Справа № 320/14752/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року справа №320/14752/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач та/або ОСОБА_1 ) з позовом Пенсійного фонду України (далі відповідач 1 та/або ПФУ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2 та/або ГУ ПФУ у Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 3 та/або ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.07.2023 №70 та лист Пенсійного фонду України від 04.10.2023 № 36925-38716/В-03/8-2800/23;

- зобов`язати Пенсійний фонд України та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити заходи щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІ «Про державну службу» згідно його заяви від 10.07.2023 та довідок від 06.07.2023 №15/73-1402 та №15/73-1403, виданих Управлінням справами Апарату Верховної Ради України про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка, на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби;

- зобов`язати Пенсійний фонд України та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити грошовий перерахунок пенсії з 04.07.2023 та перерахувати кошти на рахунок ОСОБА_1 .

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що пенсійним органом протиправно не зараховано період його роботи в митній службі України до стажу державної служби, адже відповідно до статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. При цьому позивач наполягає, що період військової служби в Збройних Силах також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.; надати уточнену позовну заяву (для суду та відповідачів), в якій зазначити всі необхідні відомості про позивача (рнокпп; адресу електронної пошти; відомості про наявність або відсутність електронного кабінету) та відповідачів (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету).

27.05.2024 на адресу суду від позивача надійшли документи по справі, зокрема, докази сплати судового збору та уточнена позовна заява, дослідивши які суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали суду від 06.05.2024 та усунення недоліків позовної заяви у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.08.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. Витребувано докази від відповідачів.

06.09.2024 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, що сформований та поданий представником відповідача 3 через підсистему «Електронний суд» 06.09.2024. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 3 зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV). Представник відповідача 3 вказує, що позивач 10.07.2023 звернувся до відповідача 2 із заявою про переведення з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII). ГУ ПФУ в Полтавській області, з урахуванням принципу екстериторіальності розглянув заяву позивача та прийняв рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком від 18.07.2023 №70 відповідно до Закону № 889-VIII, з тих підстав, що періоди проходження служби в митних органах не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, та враховуючи те, що позивачу згідно статті 343.1 Податкового кодексу України присвоювались спеціальні звання, які не належать до категорій посад державних службовців, визначених статтею 23 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII. Крім цього у відзиві на позовну заяву представник відповідача 3 звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду, та наголошує, що положення пунктів 10, 12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII стосуються лише призначених пенсій в перший раз, а не переведення на інший вид пенсії.

У зв`язку з наведеним, представник відповідача 3 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.01.2025 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача 2, у якому останній стосовно задоволення адміністративного позову заперечує.

Представником Пенсійного фонду України відзиву на позовну заяву не подано, заяв та клопотань до суду не надходило, причини не подання відзиву на позовну заяву суду не відмові.

За правилами, визначеними в частині 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному у правлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

10.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (т. 1, а.с. 76).

Судом встановлено, що з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за №339/35961.

Даною постановою внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846. Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» вказаного Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача від 10.07.2023 та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно з принципом екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Між тим в період розгляду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області заяви позивача про переведення на інший вид пенсії, 11.07.2023 листом вих. № 100-0211-9/105132 ГУ ПФУ у Київській області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перевірки видачі довідок про складові заробітної плати № 15/73-1402, № 15/73-1403 від 06.07.2023, виданої Управлінням справами Апарату Верховної Ради України () для призначення пенсії гр. ОСОБА_1 , за результатами розгляду якого, листом від 26.07.2023 № 2600-1005-9/145679, ГУ ПФУ в м. Києві повідомило заявника про направлення листа на юридичну адресу вищезазначеної організації щодо узгодження термінів перевірки від 25.07.2023 № 2600-1005-8/145143 (т. 1, а.с. 34).

Відповідно до листа ГУ ПФУ у Київській області від 19.09.2023 № 1000-0202-5/141463, надісланого у відповідь на лист Пенсійного фонду України від 07.09.2023 № 2800-030203-9/50183 про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , зареєстрований 07.09.2023 вх. № 25477/КО-1000-23, надано відповідь Пенсійному фонду України.

У той же час судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.07.2023 №70 відмовлено громадянину ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону

№ 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII, згідно заяви від 10.07.2023, у зв`язку з відсутністю правових підстав (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 73).

В мотивувальній частині рішення від 18.07.2023 №70 зазначено, зокрема наступне:

«Аналіз наданої гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заяви від 10.07.2023, щодо переведення з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) на пенсію за віком згідно Закону № 889, свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 07 років 11 місяців 29 днів».

Не погоджуючись із спірним рішенням позивачем подано скаргу через вебпортал Пенсійного фонду України за № ВЕБ-28000-Ф-С-23-220013 (вх. № 40574/В-2800-23 від 19.09.2023) до Пенсійного фонду України, за результатами розгляду якої листом від 04.10.2023 № 36925-38716/В-03/8-2800/23 повідомлено позивача, що з огляду на положення пунктів 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, статті 25 Закону № 3723, положення Митного кодексу України, періоди роботи службових/посадових осіб в митних органах/митній службі/органах доходів і зборів на посада, в період яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки станом на 01.05.2016 він не працював на посаді державного службовця та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, підстав для призначення пенсії відповідно до закону № 889 немає (т. 1, а.с. 38-39) (далі оскаржуване та/або оскаржуване рішення 2).

Крім цього позивач повторно звертався зі скаргами до Пенсійного фонду України від 28.11.2023, від 29.11.2023 щодо призначення пенсії за нормами Закону України від 10.12.2015 № 889-VІІІ «Про державну службу», які були розглянуті останнім відповідно до листа від 01.01.2024 № 2800-030203-8/23, і не були задоволені (тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані рішення).

Позивач категорично не погоджується зі спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою їх захисту та відновлення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII визнано таким, втратив чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Слід зауважити, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, визнано неконституційним виключно у аспекті унеможливлення перерахунку розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII зі змінами, та який втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами (рішення КСУ від 23.12.2022 по справі № 3-р/2022).

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктами 11, 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти висновку про те, що «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII.

Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.

Матеріалами справи підтверджено, зокрема листами пенсійного органу, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Київській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Разом з цим, суд зауважує, що підставою для відмови у переведенні позивача з пенсії відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію згідно з Законом № 889-VIII стало те, що позивач не має достатнього стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016. Такий станом складає 07 років 11 місяців 29 днів.

Як вже було викладено вище, ГУ ПФУ в Полтавській області, приймаючи оскаржуване рішення, не зарахував позивачу до стажу державної служби його період роботи в митних органах/митній службі/органах доходів і зборів на посадах, в період яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання

При цьому, наявність у позивача необхідного віку та страхового стажу для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII сторонами не оспорюється, зі змісту спірних рішень судом означеного не вбачається.

Отже, перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Полтавській області, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до довідки Управління справами Апарату Верховної Ради України від 06.07.2023 № 15/73-1402 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, позивач отримував у складі заробітної плати надбавку за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 22 роки 10 місяців 25 днів станом на 01 серпня 2014 року) (т. 1, а.с. 41).

Згідно з копією військового квитка, серія НОМЕР_2 позивач у період з 24.10.1979 по 30.04.1986 проходив військову службу в Збройних Силах (06 років 06 місяців 07 днів) (т. 1, а.с. 14-18).

Відповідно до копії трудової книжки, серія НОМЕР_3 від 10.10.1986 періоди трудової діяльності позивача становлять, зокрема:

- з 24.03.1998 по 31.05.1998 призначений на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу по роботі з особовим складом Центральної спеціалізованої митниці;

24.03.1998 прийнято присягу державного службовця України.

- з 01.06.1998 призначений на посаду начальника відділу по роботі з особовим складом в Центральній енергетичній митниці, присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 2 рангу»;

- 21.08.1999 достроково присвоєно персональне звання «Інспектор митної служби 1 рангу»;

- 29.02.2000 звільнений з посади в порядку переведення на посаду, віднесену до номенклатури начальника митниці, п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 01.03.2000 призначений на посаду головного інспектора юридичного сектору;

- 01.12.2000 переведений на посаду головного юрисконсульта;

- 18.04.2001 призначений на посаду начальника юридичного відділу;

- 16.10.2001 присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу»;

- 01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІІ рангу;

- 08.10.2004 - присвоєно спеціальне звання «Радник митної служби ІІ рангу;

- 31.08.2005 звільнений у порядку переведення для подальшої роботи в Енергетичній регіональній митниці, п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 01.09.2005 прийнятий на посаду начальника юридичного відділу у порядку переведення з Центральної енергетичної митниці;

- 10.10.2006 звільнений у порядку переведення для подальшої роботи до Васильківської районної державної адміністрації, п. 5 ст. 36 КЗпП України;

- 11.10.2006-21.12.2006 начальник відділу юридичного забезпечення та зв`язків з правоохоронним органами апарату Васильківської районної державної адміністрації;

- 22.12.2006-07.07.2013 заступник завідувача Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України;

- 08.07.2013-24.10.2013 виконуючий обов`язки завідувача Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України;

- 25.10.2013-01.08.2014 заступник завідувача Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України.

Згідно з пунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатка до нього.

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 283 обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Відповідно до статті 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року № 92-IV) (далі - МК України) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 413 МК України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.

Відповідно до частин 1, 2 статті 569 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями.

Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 588 МК України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року № 4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Частиною 1 статті 588 МК України (у редакції Закону № 405-VII від 04.07.2013) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 (про що зазначено вище) та від 12.12.1991 (зокрема, частиною третьою статті 154 МК України в редакції Закону № 1970-XII).

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням пункту 7 частини 2 статті 46 Закону

№ 889-VIII та пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, де закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

З огляду на вказане суд критично оцінює посилання відповідача 3 на положення пункту 17 частини третьої статті 3 Закону № 889-VIII, відповідно до якого дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, оскільки судом в ході розгляду справи встановлено, що нормами Митного кодексу України та статті 46 Закону №889-VIII (яка є спеціальною щодо статті 3 цього ж Закону) передбачено протилежне.

Відтак, на переконання суду стаж роботи позивача в органах митної служби відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_3 підлягає врахуванню при обчисленні стажу державної служби.

У той же час як слідує з виписки пенсійного органу Форма РС-право (стаж для розрахунку) відповідачем 3 враховано період державної служби позивача, а саме з 24.03.1998 по 31.05.1988 (2 місці 8 днів); з 11.10.2006 по 21.12.2006 (3 місяці); з 22.12.200 по 01.08.2014 (07 років 9 місяців 0 днів) (т. 1, а.с. 42).

Разом з цим у спірному рішенні такий стаж обраховано на рівні 07 років 11 місяців 29 днів, що не корелюється з Формою РС-право.

Одночасно судом встановлено, що відповідачем 3 не зараховано до стажу державної служби період несення ним військової служби з 24.10.1979 по 30.04.1986.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог ГУ ПФУ в Полтавській області стосовного наведеного пояснень не надав.

Суд зазначає, що відповідно до абазу п`ятого пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною першою статті 8 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.2021 № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, на переконання суду, позивач має право на зарахування часу військової служби з 24.10.1979 по 30.04.1986 до стажу державної служби не зважаючи на те, що така посада не віднесена до посад державних службовців.

Суд зазначає, що віднесення періоду військової служби до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, є певною соціальною гарантією військовослужбовців, а тому повинна застосовуватись поряд із положенням Закону України «Про державну службу».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що на момент звернення позивача до пенсійного органу (10.07.2023), у нього були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зокрема позивач набув стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 понад 20 років, крім того позивач продовжував працювати на посадах державної служби.

Таким чином, відмова відповідача 3 в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є неправомірною, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.07.2023 №70 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

В матеріалах справи наявні довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, а саме: про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби від 06.07.2023 № 15/23-1403 (т. 1, а.с. 40) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 06.07.2023 № 15/73-1402 (т. 1, а.с. 41, тут і надалі Довідки).

Суд з приводу окреслених Довідок звертає увагу на те, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів, які б вказували на їх недостовірність. Відповідачами до суду такої інформації не надано, результати їх перевірки також не долучено останніми до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи викладене, станом на час вирішенні спору по суті, у суду відсутні правові підстави для формування висновку про недостовірність згаданих Довідок.

Отже, з урахуванням викладене, суд вважає, що позивач набув право на призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі 826/4418/14).

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, та беручи до уваги те, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 , з 10.07.2023 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок, складених Управлінням справами Апарату Верховної Ради України від 06.07.2023 № 15/23-1402 та від 06.07.2023 № 15/73-1403, зарахувавши при цьому до його стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця період несення ним військової служби з 24.10.1979 по 30.04.1986 та періоди роботи на посадах в митних органах згідно з трудовою книжкою, серія

НОМЕР_3 від 10.10.1986.

При цьому суд дійшов висновку, що дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача на інший вид пенсії та зарахування стажу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував попередньо це питання та розглядав заяву від 10.07.2023, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Схожий правовий підхід до спірних правовідносин застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22.

Відтак позовні вимоги, спрямовані на захист права на призначення пенсії за віком відповідно до згаданих правових норм, заявлені позивачем до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області не підлягають до задоволення, оскільки останніми права та інтереси ОСОБА_1 не порушено.

Одночасно, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування листа Пенсійного фонду України від 04.10.2023 № 36925-38716/В-03/8-2800/23, та наголошує, що окреслений лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні процесуального закону. Відповідно лист Пенсійного фонду України від 04.10.2023 № 36925-38716/В-03/8-2800/23 не змінює обсяг прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність їх порушення й відповідно, наявність правових підстав для їх захисту в судовому порядку.

Стосовно вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити грошовий перерахунок пенсії з 04.07.2023 та перерахувати кошти на його рахунок, суд повторно наголошує, що відповідачем 1 та відповідачем 2 не порушувались права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Додатково, суд зауважує, що позивачем визначена дата перерахунку 04.07.2023, проте з відповідною заявою до пенсійного органу останній звернувся 10.07.2023.

Суд зауважує, що станом на час вирішення спору по суті, вимоги позивача про здійснення перерахунку пенсії позивачу є передчасними, оскільки пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, не призначена.

Частиною першою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 900866 від 23.05.2023 (т. 1, а.с. 54).

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає до задоволення лише в частині вимог до відповідача 1, то сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Полтавській області.

Водночас за звернення до суду з позовними вимогами до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області позивачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028,00 грн х 0,4) як за дві вимоги немайнового характеру.

Оскільки вказані позовні вимоги до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було розглянуто та у задоволенні таких відмовлено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі у розмірі 2 422,40 грн. за подання позовної заяви в цій частині.

Стосовно строків звернення до суду, суд вважає, що такі строки звернення не порушені, адже позивач стверджує, що письмову відповідь Пенсійного фонду України від 01.01.2024 № 2800-030203-8/38 отримано ним 19.03.2024, а з неї і інформацію про відповідь на скаргу від 29.08.2023, що викладена у листі Пенсійного фонду України від 04.10.2023 № 36925-38716/В- 03/8-2800/23. Доказів зворотного відповідачами до суду не надано.

Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.07.2023 №70 про відмову гр. ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 10.07.2023 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, пунктів 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідок, складених Управлінням справами Апарату Верховної Ради України від 06.07.2023 № 15/23-1402 та від 06.07.2023 № 15/73-1403, зарахувавши при цьому до його стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця період несення ОСОБА_1 військової служби з 24.10.1979 по 30.04.1986 відповідно до військового квитка, серія НОМЕР_2 від 24.10.1979 та періоди роботи на посадах в митних органах згідно з трудовою книжкою, серія НОМЕР_3 від 10.10.1986.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, б. 34, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

6. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101, Код отримувача - (код за ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA4010001, код класифікації доходів бюджету 22030101) несплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.