Справа № 9901/458/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2025 року

м. Київ

справа №9901/458/21

адміністративне провадження № П/9901/458/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді - Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання - Яроша Д.В.,

представник позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

представника Кабінету Міністрів України - Бельського-Панасюка О.О.,

представника Міністерства внутрішніх справ України - Какоркіної З.М.;

представника Національної поліції України - не з`явилася;

розглянувши у закритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Ради національної безпеки і оборони України, Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування указу (в частині),

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття Указ Президента України від 06 жовтня 2021 року №510/2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 липня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 липня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», а саме: пункту 2 додатку 1 до цього рішення, відповідно до якого застосовано санкції до громадянина України ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що оскарженим Указом Президента України від 06 жовтня 2021 року №140/2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) від 30 липня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким підтримано пропозиції щодо застосування та внесення змін до персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно певного кола осіб, що внесені Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ), та вирішено застосувати персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема, щодо ОСОБА_1 впродовж трьох років. Позивач наголошує на порушенні своїх прав, свобод та інтересів, оскільки запроваджені стосовно нього обмежувальні заходи (санкції) є протиправними, оскільки застосування санкцій має здійснюватися відповідно до цілей, визначених у частині першій статті 1 Закону України «Про санкції», яка не указана в рішенні РНБО від 30 липня 2021 року та в Указі Президента України № 510/2021, а отже, такі рішення є невмотивованими. Крім того, приписами частини другої статті 1 Закону України «Про санкції» не передбачено застосування санкцій до громадян України, яким є позивач, і судові рішення, що визнають позивача суб`єктом, якій здійснює терористичну діяльність щодо нього, не приймалися. Посилаючись на відсутність обвинувальних вироків щодо нього за статтею 258 Кримінального кодексу (далі - КК) України та, наголошуючи на відсутності будь-яких кримінальних проваджень за указаною статтею КК України, просив суд задовольнити позов.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 15 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою Службу безпеки України та Раду національної безпеки та оборони України залучено до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

У відзиві на позовну заяву Президент України просив відмовити у задоволенні позову. Позицію відповідач обґрунтовує тим, що оскаржений Указ Президента України від 06 жовтня 2021 року № 510/2021 є законним і обґрунтованим, оскільки його прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням процедури та передбачених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України критеріїв для його прийняття. Так, положеннями пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції» визначено, що підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.

Відповідач указав, що чинне законодавство України не містить положень, які б встановлювали обов`язок вказувати підстави для застосування санкцій у відповідному рішенні Ради національної безпеки і оборони України або Указі Президента України про введення такого рішення в дію. Так, згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про санкції», пропозиції щодо застосування , скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки і оборони України, зокрема, Кабінетом Міністрів України. Санкції до ОСОБА_1 застосовано РНБО України за результатами розгляду пропозицій КМУ. Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1- 21, 23- 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки і оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання (частина третя статті 5 Закону України «Про санкції»). РНБО України було розглянуто та підтримано відповідні пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів, зокрема до ОСОБА_1 . У подальшому, після надходження в установленому порядку на ім`я Глави держави відповідних матеріалів (рішення з додатками до проєкту Указу №510/2021 та пояснювальної записки до нього), Президент України в межах реалізації вказаних вище приписів законодавства видав Указ №510/2021, яким увів у дію рішення РНБО. Указані обставини засвідчують правомірність оскарженого Указу Президента України. Відповідач зауважує, що пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про санкції» не містить вичерпного, конкретизованого, чіткого переліку дій, які в розумінні цієї норми, створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам. Водночас відсутність такого переліку підстав не свідчить про «розмитість» підстав для застосування санкцій, позаяк сфера для таких дій широка і вимагає від держави комплексного і безперервного реагування на загрози її безпеці. Указана норма, на думку відповідача, достатньо виразно пояснює (визначає), які суспільні відносини підлягають захисту з боку держави від неправомірних посягань, а також які суспільно-небезпечні діяння мають на меті припинити (чи запобігти їм) застосовані санкції, оскільки положення вказаного закону викладено так, що учасники відносин, які він регулює, зокрема позивач, могли з достатньою передбачуваністю визначити характер його дії та наслідки. Відповідач також згадує про висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 13 січня 2021 року (справа № 9901/405/19), в якій Суд указав, що пункт 2 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції допускає реалізацію державою права вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Зазначене відповідає вищевказаному припису Конституції України. З-поміж іншого, Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/405/19 указала, що втручання у право мирного володіння майном позивача не позбавляє його права власності, а лише тимчасово (на певний період) обмежує можливість реалізації цього права в Україні і таке втручання є пропорційним легітимній меті та не становитимете надмірного тягаря для позивача.

У межах розгляду цієї справи, РНБО України пояснень Верховному Суду по суті заявленого позову не надала. Натомість позиція РНБО України у спорах подібної категорії зводиться до аргументів щодо відсутності у нього адміністративної процесуальної правосуб`єктності, що, з огляду на приписи статей 42, 44 та 51 КАС України, виключає можливість його участі в адміністративному процесі у правовому статусі сторони чи третьої особи, про що указаний учасник справи неодноразово повідомляв Суд.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 14 грудня 2021 року запропоновано РНБО України та КМУ надати письмові пояснення із зазначенням правової підстави (конкретної норми Закону України «Про санкції») для застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_1 . Витребувано від РНБО України та КМУ наявні у їхньому розпорядженні документи і матеріали, що стали підставою для внесення пропозиції та прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до ОСОБА_1 .

На виконання ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2021 року РНБО України та КМУ надали наявні у них засвідчені копії документів щодо застосування санкцій до позивача, які Суд долучив до матеріалів справи. Також КМУ надано пояснення по суті справи, з посиланням на правомірність прийнятого рішення щодо застосування санкцій стосовно позивача.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями учасників справи, у зв`язку з витребовуванням додаткових доказів у цій справі та з інших поважних причин.

20 жовтня 2022 року Кабінет Міністрів України подав до Верховного Суду клопотання про витребування від Національної поліції України відомостей, що ідентифікують ОСОБА_1 як суб`єкта, до якого пропонувалося застосувати санкції, та доказів стосовно дій і фактів, що підтверджують наявність підстав для застосування санкцій до позивача.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 23 травня 2023 року витребувано за клопотанням КМУ від Національної поліції України документи та матеріали, що стали підставою внесення пропозицій Міністерству внутрішніх справ України для внесення подання щодо застосування санкцій до ОСОБА_1 .

На виконання ухвали Верховного Суду від 23 травня 2023 року 02 серпня 2023 року до відділу режимно-секретної роботи Верховного Суду від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі - НП України) надійшли докази, на підставі яких НП України ініційовано застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) (вих. НПУ № 55/2-4949Т від 28 липня 2023 року, вх. ВС № 71/АС-219т від 02 серпня 2023 року). Указаним доказам надано гриф секретності «Таємно» відповідно до статті 4.4.9 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 23 грудня 2020 року № 383.

24 жовтня 2023 року від представниці ОСОБА_1 - адвоката Бардіної О.О. надійшло клопотання про відкладення чергового розгляду справи, з посиланням на те, що з метою ознайомлення з доказами, що становлять державну таємницю, укладено договір з адвокатом Мироновим Дмитром Андрійовичем, який має відповідний допуск до державної таємниці.

19 грудня 2023 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Бардіна О.О. через електронну пошту надіслала клопотання про відкладення чергового розгляду справи, з посиланням на неможливість адвоката Миронова Д.М. ознайомитися з документами зі ступенем секретності «Таємно» у зв`язку з врученням йому повістки та відсутність у неї можливості отримати такий допуск через стан здоров`я та поїздок за кордон з метою лікування.

У цей же день, представниця ОСОБА_1 - адвокат Бардіна О.О. через підсистему «Електронний суд» надіслала повторне клопотання про відкладення розгляду справи, в якому продублювала указану в попередньому клопотанні інформацію та указала, що наразі позивач уклав договір з адвокатом Торганом Віктором Богдановичем, який буде ініціювати отримання допуску до державної таємниці у цій справі.

20 грудня 2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Торгана В. Б. надійшла заява про ініціювання надання йому допуску до державної таємниці з подальшим доступом до таких матеріалів у справі № 9901/458/21.

02 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Торган В. Б. був ознайомлений з додатковими матеріалами до судової справи № 9901/458/21, що містять відомості, що становлять державну таємницю, зі ступенем секретності «Таємно» та надалі через підсистему «Електронний суд» 08 липня 2024 року надіслав Суду додаткові пояснення у справі.

До Верховного Суду також надійшло клопотання від представника відповідача про залучення Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) та НП України до участі у цій справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки санкції до позивача, введені в дію відповідно до оскарженого Указу №510/2021, були застосовані, зокрема, за ініціативи МВС України та НП України та надалі їхні пропозиції унесено на розгляд РНБО.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 09 липня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача та залучено МВС України та НП України, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,на стороні відповідача, та запропоновано надати їм пояснення по суті спору.

У зв`язку з надходженням матеріалів, яким надано гриф секретності «Таємно» у судовому засіданні 26 листопада 2024 року Верховний Суд поставив на обговорення питання про розгляд справи у закритому судовому засіданні, у зв`язку з наявністю у матеріалах справи документів, що становлять державну таємницю, оскільки за правилами Закону України «Про державну таємницю» існує спеціальний порядок доступу до конкретної секретної інформації та її матеріальних носіїв, що зумовлює особливі умови розгляду справи, в якій досліджуються такі докази.

Вирішення питання щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні представник позивача залишив на розсуд суду, а представники відповідача, КМУ, МВС України та НП України зазначили про необхідність розгляду справи у закритому судовому засіданні повністю.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26 листопада 2024 року вирішено проводити подальший розгляд справи №9901/458/21 у закритому судовому засіданні.

Наступне судове засідання у справі було призначено на 14 січня 2025 року об 11 год 00 хв, про що присутні у судовому засіданні 26 листопада 2024 року представники сторін (зокрема, представник позивача - адвокат Бардіна О.О.) були повідомлені під розписку та додатково проінформовані через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку.

Наступні судові засідання 14 січня 2025 року, 11 березня 2025 року та 22 квітня 2025 року здійснювалися за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Торгана В. Б., який мав оформлений допуск до державної таємниці з подальшим доступом до матеріалів справи № 9901/458/21.

Чергове судове засідання було призначене на 24 червня 2025 року об 11:00, про що представники сторін (зокрема, представник позивача - адвокат Торган В.Б.) були повідомлені під розписку та додатково проінформовані через підсистему «Електронний суд» та засобами поштового зв`язку.

У зв`язку із відсутністю повного складу колегії суддів, попереднє судове засідання було відкладене на 16 вересня 2025 року об 11:00, а потім на 04 листопада 2025 року о 14:00, про що учасникам справи надіслані повістки через підсистему «Електронний суд», засобами поштового зв`язку та телефонограмою.

Згідно з довідками про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Повістка про виклик до Верховного Суду в адміністративній справі» доставлено до електронного кабінету представникам позивача - адвокату Бардіній О.О. 02 жовтня 2025 року о 16:46, а адвокату Торгану В.Б. 02 жовтня 2025 року 16:46.

04 листопада 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представниці позивача - адвоката Бардіної О.О. про неможливість забезпечити явку позивача та його представника, з проханням провести судове засідання без їхньої участі. Додатково у цій заяві представниця ОСОБА_1 указала, що позовні вимоги, доводи та аргументи підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Будь-яких поважних причин неявки не зазначила.

Від іншого представника ОСОБА_1 - адвоката Торгана В.Б.- жодних заяв чи клопотань не надходило.

У судовому засіданні 04 листопада 2025 року Верховний Суд, заслухавши думку представників відповідача та третіх осіб, визнав неявку представника позивача з неповажних причин. Наступною датою судового засідання установлено 16 грудня 2025 року об 11:00.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді «Повістка про виклик до Верховного Суду в адміністративній справі» доставлено до електронного кабінету представникам позивача - адвокату Торгану В.Б. 06 листопада 2025 року 01:00, а адвокату Бардіній О.О. - 06 листопада 2025 року о 01:04.

15 грудня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла аналогічна попередній заява представниці позивача - адвоката Бардіної О.О. про неможливість забезпечити явку позивача та його представника, з проханням провести судове засідання без їхньої участі без зазначення поважності причин неявки.

Від іншого представника ОСОБА_1 - адвоката Торгана В.Б.- жодних заяв чи клопотань не надходило.

У судовому засіданні 16 грудня 2025 року Суд констатував факт неявки у судове засідання позивача та/або його представника, який має допуск до державної таємниці, з подальшим доступом до матеріалів справи № 9901/458/21 з грифом «Таємно».

Представники МВС України та КМУ у судовому засіданні вказали про неявку представника позивача без поважних причин, наслідком чого є залишення позову без розгляду. Також висловилися про неможливість розгляду справи за відсутності повноважного представника позивача.

Суд, заслухавши думку учасників справи, які з`явилися у судове засідання та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

За правилами, установленими частинами восьмою, десятою статті 10 КАС України розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться у випадках, коли відкритий судовий розгляд може мати наслідком розголошення таємної чи іншої інформації, що охороняється законом, необхідності захисту особистого та сімейного життя людини, а також в інших випадках, визначених законом.

Основними нормативно-правовими актами, якими визначено порядок охорони державної таємниці, порядок організації та забезпечення режиму секретності в установах і організаціях, а також порядок надання, переоформлення та скасування допуску громадян до державної таємниці є Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-XII «Про державну таємницю» (далі - Закон України «Про державну таємницю») та Порядок організації та забезпечення секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 939.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України визначає Закон України «Про державну таємницю».

Так, частиною сьомою статті 22 Закону України «Про державну таємницю» установлено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд констатує, що у разі ухвалення рішення про розгляд справи у закритому судовому засіданні, подальший розгляд справи та вчинення окремих процесуальних дій проводиться з додержанням правил здійснення адміністративного судочинства, а участь представників сторін в такому судовому процесі (а саме: судові засідання) можлива, за умови наявності у них відповідного допуску до державної таємниці.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Торганом В.Б. Адвокат оформив допуск до державної таємниці з подальшим доступом до матеріалів з грифом «Таємно» у справі № 9901/458/21, ознайомився з цими документами, брав участь у судових засіданнях і надав певні пояснення з дати постановлення ухвали від 26 листопада 2024 року про розгляд справи в закритому режимі, що є свідченням наміру брати участь у розгляді справи.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас згідно з частинами першою та другою статті 124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Відповідно до частини третьої статті 126 КАС України судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету; 2) за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно з частиною десятою статті 126 КАС України вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.

Статтею 131 КАС України встановлено обов`язок учасників судового процесу повідомити про зміну адреси та причини неприбуття в судове засідання. Так, відповідно до частини другої вказаної статті, учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Наведена норма кореспондується з нормою пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, відповідно до якої позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз зазначених норм указує, що підставами для залишення позовної заяви без розгляду є: саме повторне неприбуття позивача (якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у судове засідання без поважних причин або неповідомлення про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також якщо відповідач не наполягає на розгляді справи по суті.

Загальнообов`язкові процесуальні правила статті 205 КАС України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21 (провадження № 11-156заі23).

Надаючи оцінку заявам, поданим представником ОСОБА_1 - адвокатом Бардіною О.О.,- то Суд зауважує на її формулюванні в частині проведення судового засідання, а не розгляду справи без участі позивача і його представника, що не відповідає вимогам статті 205 КАС України.

Крім того, ураховуючи режим розгляду цієї справи (закритий розгляд) та необхідність дослідження документів з грифом «Таємно», визначення участі позивача та його представника повинно здійснюватися представником, який має відповідну форму допуску та ознайомлений зі змістом таких документів, оскільки саме він може надати оцінку доцільності участі позивача або його представника у розгляді справи.

Водночас Верховний Суд з`ясував, що від представника позивача - адвоката Торгана В.Б.- не надходило заяв про поважність причин, за яких указаний представник, що має допуск до державної таємниці, та, відповідно, може брати участь у закритих судових засіданнях у цій справі, не мав можливості з`явитися в судові засідання, призначені на 04 листопада 2025 року та 16 грудня 2025 року. Не надходило безпосередньо від позивача та/або його представника - адвоката Торгана В.Б. й заяв про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 18 грудня 2019 року у справі №9901/949/18 (провадження №11-1179заі19), від 27 травня 2020 року у справі №9901/11/19 (провадження №11-122заі20), законодавче формулювання частини п`ятої статті 205 КАС України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Вирішивши розглядати справу у відкритому судовому засіданні з викликом сторін, Суд керувався, насамперед, необхідністю вислухати всіх учасників справи з метою повного з`ясування всіх фактичних обставин у справі, що з огляду на предмет спору мають особливий характер.

Проте позивач, як ініціатор судового провадження, представництва власних інтересів під час її розгляду не забезпечив, що, виходячи із характеру спірних правовідносин, обсягу обставин, які необхідно встановити для повного та всебічного розгляду справи, перешкоджає її розгляду.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку про наявність визначених у частині п`ятій статті 205, пункті 4 частини першої статті 240 КАС України підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 22, 126, 194, 205, 240, 248, 255, 294КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Президента України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Ради національної безпеки і оборони України, Кабінету Міністрів України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, про визнання протиправним та скасування указу (в частині).

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали буде виготовлено впродовж п`яти днів із дня проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Повний текст виготовлено 17 грудня 2025 року

Головуючий суддя С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

В. Е. Мацедонська

Ж.М. Мельник-Томенко

О. Р. Радишевська