Справа № 320/14477/25
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року справа №320/14477/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому просить:

визнати протиправними дії головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченка Євгена Валерійовича щодо винесення постанови від 03.03.2025 у виконавчому провадженні №57375644 про стягнення виконавчого збору у розмірі 83 087,48 гривень;

визнати протиправною та скасувати постанову №57375644 від 03.03.2025, що знаходиться на виконанні Ірпінського відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 77385530.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність державних виконавців Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області призвела до безпідставного обчислення заборгованості по аліментам, яке, в свою чергу, призвело до неправомірного стягнення виконавчого збору в розмірі 83 087,48 грн і винесення постанови від 03.03.2025 ВП № 57375644.

Враховуючи відсутність доказів примусового виконання судового рішення при здійсненні ВП №57375644, починаючи з 05.10.2018 по 03.03.2025, безпідставне складання державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам в розмірі 830 874,89 грн, а також наявність обґрунтованих підстав для перегляду заочного рішення в справі №367/7926/14-ц, що знаходиться на розгляді в Ірпінському міському суді Київської області, позивач просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову від 03.03.2025 ВП №57375644 про стягнення виконавчого збору у розмірі 83 087,48 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що заходи, які були здійснені головним державним виконавцем відповідача вчинені в межах компетенції та в спосіб, встановлений законом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей, передбачених ст.287 КАС України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, у відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

За таких обставин, суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у Ірпінському відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 57375644 з примусового виконання виконавчого листа №367/7926/14-ц, виданого 05.10.2018 Ірпінським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2014 і до досягнення дитиною повноліття.

05 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57375644 з примусового виконання виконавчого листа №367/7926/14-ц, виданого 05.10.2018.

За наслідками здійснення виконавчого провадження № 57375644, 03.03.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Одночасно, з цією постановою державним виконавцем винесено постанову від 03.03.2025 ВП № 57375644 про стягнення виконавчого збору у розмірі 83 087,48 грн.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.03.2025 відкрито виконавче провадження № 77385530 з примусового виконання вищевказаної постанови від 03.03.2025 № 57375644 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 83 087,48 грн на користь Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Не погоджуючись із діями державного виконавця та постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 зазначеного Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За приписами частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною третьою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За приписами статті 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 71 Закону №1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною восьмою статті 71 Закону №1404-VIII встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З аналізу викладених норм вбачається, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами щомісяця і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 57375644 за період з 01.01.2015 по 31.12.2024 вбачається, що загальна сума заборгованості станом на 31.12.2024 складає 830 874,89 грн.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, останній не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментам, оскільки він не відповідає реально отриманим доходам позивача та з інших підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 травня 2025 року у справі № 367/3516/25, яка набрала законної сили 30 червня 2025 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 та, зокрема, скасовано розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 57375644, складений Головним державного виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дороніною Валентиною Олександрівною станом на 31.12.2024.

Отже, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів скасовано у судовому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Таким чином, оскільки розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 57375644 скасований судом, беручи до уваги те, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б дотримання ним вимог статей 18, 71 Закону №1404-VIII щодо проведення належних виконавчий дій і належного обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для його задоволення повністю.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість вчинення дій та винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії головного державного виконавця Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченка Євгена Валерійовича (місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9; ) щодо винесення постанови від 03.03.2025р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 57375644.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову від 03.03.2025р. про стягнення виконавчого збору, винесену головним державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченком Євгеном Валерійовичем (місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, 9; ) у виконавчому провадженні № 57375644.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.