Справа № 240/18514/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/18514/25

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №10 від 11.10.2024 про застосування штрафних санкцій та ГУ ДПС у Житомирській області нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 53860,36 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10977-0630 У від 17.12.2024;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області видалити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 дані про наявність заборгованості (штрафу, пені) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 53860,36 грн.

В обґрунтування позову вказує, що у листопаді 2019 року сплатила податкові зобов`язання з єдиного соціального внеску, відповідач лише у жовтні 2024р. виніс рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №10 від 11.10.2024, а 17.12.2024 й Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10977-0630-У. Позивач зазначає, що винесення податковим органом у 2024р. щодо ОСОБА_1 документів зобов`язального характеру, тобто фактично через 5 років після сплати нею необхідних податкових зобов`язань, не володіння позивачем інформацією про їх наявність, а й відповідно про донарахований відповідачем податковий борг, не здійснення ОСОБА_1 з 05.07.2019р. підприємницької діяльності у зв`язку з її припиненням, позбавило позивача можливості списати контролюючим органом заборгованість ОСОБА_1 з ЄСВ, право на яке діяло у період з 03.06.2020 по 01.03.2021. На переконання позивача, дія пункту 9-15 Закону №2464 поширюється на фізичних осіб - підприємців, які перебували в стані припинення до набрання чинності пунктом 5 розділу I Закону України від 13.05.2020 N 592, а тому на неї поширюється дія пункту 9-15 Закону № 2464, відповідно до роз`яснень викладених у листі Міністерства фінансів України від 26.08.2020 № 11220-16-62/26150. Однак, відповідачем прийнято оскаржувані рішення та вимога лише у жовтні та грудні 2024р., що позбавило позивача можливості списати штрафні санкції зі сплати ЄСВ у порядку встановленому Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13.05.2020 № 592-IX. З огляду на зазначені у позові обставини, позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Суддя своєю ухвалою від 28.07.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 12.08.2025 (вх. №63013/25 від 13.08.2025). Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що за даними автоматизованих інформаційно - комунікаційних систем ДПС України, користувачами яких є територіальні органи ДПС, ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа підприємець з 25.04.2005 по 24.03.2016 в тому числі на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок перша група) з 01.01.2012 по 31.03.2016. А також в період з 31.05.2019 по 05.07.2019 на загальній системі оподаткування. Відповідно до відомостей, одержаних від державного реєстратора в електронному вигляді, 05.07.2019 в Єдиний державний реєстр внесено запис про Державну реєстрацiю припинення пiдприємницької дiяльностi фiзичної особи - підприємця за рішенням засновника. Отже, з 05.07.2019 ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС в стані припинення як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності. Відповідач зазначає, що відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» на дату припинення підприємницької діяльності, обліковувалась заборгованість з єдиного внеску на загальну суму 26191,60 грн, яку було самостійно сплачено ОСОБА_1 відповідно до платіжних доручень №1404739SB вiд 19.11.2019 на суму 22200,00 грн і №1429002SB вiд 28.11.2019 на суму 4000,00 грн та зараховано у порядку календарної черговості виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464. Відповідач у відзиві вказує, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення (частина десята ст. 25 Закону № 2464). Відповідно до частини 16 статті 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. Також, відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зі змінами та доповненнями, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається Рішення за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІТС. З огляду на викладене, ГУ ДПС винесено Рішення від 11.10.2024 №10 на загальну суму 53868,76 грн, яке було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не було отримано та повернулось за закінченням терміну зберігання. Окрім того, відповідач у відзиві зауважує на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Позивач через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надіслала заяву від 08.09.2025 про поновлення строку звернення до суду (вх. від 09.09.2025). В обґрунтування вказує, що у березні 2025р. ОСОБА_1 стало відомо, що в органі державної виконавчої служби перебуває на виконанні Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-10977-0630-У від 17.12.2024р. в сумі 53860,36грн., в т.ч.: 3511,18грн. штрафу та 50349,18грн. пені. Ознайомившись із отриманим у червні 2025р. Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №10 від 11.10.2024, позивачу стало відомо, що ГУ ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 застосувало штраф за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період до 01.01.2015 у розмір 10% в сумі 1718,74грн., у розмірі 20% з 01.01.2015 в сумі 1800,84 грн. та нарахував пеню за період з 22.01.2013 до 28.11.2019р. в сумі 50349,18 грн. Позивач зазначає, що неодержання рекомендованого листа, в якому містилося рішення від 11.10.2024, призвело до того, що вона не мала можливості оскаржити його у строк, визначений ст. 122 КАС України, в силу не володіння нею інформацією про те, що такий документ щодо неї прийнято.

У період із 29.10.2025 по 13.11.2025 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

До суду 18.12.2025 надійшло клопотання відповідача про долучення доказів.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Щодо строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку єдиного внеску, визначає та регулює Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI)

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону №2464-VI у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

У постанові від 05.03.2021 по справі № 640/9172/20 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зроблено наступні правові висновки:

«…Закон №2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС, а не статтею 25 Закону №2464-VI.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19.

Окрім того, у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2024 у справі № 560/7714/23 та підтримана Сьомим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18 серпня 2025 року у справі № 240/21665/24.

З урахуванням наведеного, судом не беруться до уваги посилання представника відповідача у його клопотанні, про те що позовну заяву позивач скерував до суду з пропуском 10-денного строку звернення до суду, який встановлений Законом №2464-VI.

Отже, у даному випадку має бути застосований шестимісячний строк для звернення до суду, який обраховується з дати, коли позивач дізналась про існування оскаржуваних рішень відповідача.

Враховуючи дату звернення до суду з позовом та інформацію щодо дати, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Щодо спору.

Сторонами визнається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична особа підприємець з 25.04.2005 по 24.03.2016, в тому числі на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок перша група) з 01.01.2012 по 31.03.2016; з 31.05.2019 по 05.07.2019 на загальній системі оподаткування.

При цьому, 05.07.2019 в Єдиний державний реєстр внесено запис про Державну реєстрацiю припинення пiдприємницької дiяльностi фiзичної особи - підприємця за рішенням засновника (а.с. 23 ).

У інтегрованій картці платника податків міститься інформація, що саном на 31.10.2019 недоїмка зі сплати єдиного внеску становить 26191,60 грн.

Як вказує у позові представник позивача та підтверджується інформацією з інтегрованої картки платника податків, ОСОБА_1 , у листопаді 2019 року погасила заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 26200 грн (квитанція від 19.11.2019 на суму 22200,00 грн та квитанція від 28.11.2019 на суму 4000,00 грн).

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2024 року Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято рішення №10 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким визначено:

штраф у розмірі 10% до 01.01.2015, що становить1718,74 грн;

штраф у розмірі 20% з 01.01.2015, що становить 1800,84 грн;

пеня за період із 22.01.2013 по 28.11.2019, у розмірі 0,1% суми недоїмки, що становить 50349,18 грн.

У розрахунку штрафних санкцій рішення №10 вказано:

дата операції: 19.11.2019-22.01.2013; документ: 21.01.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; період пені: 22.01.2013 - 19.11.2019; сума пені: 11399,04 грн;

дата операції: 19.11.2019-23.04.2013; документ: 22.04.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; період пені: 23.04.2013 - 19.11.2019; сума пені: 2868,06 грн;

дата операції: 19.11.2019-23.07.2013; документ: 22.07.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; період пені: 23.07.2013 - 19.11.2019; сума пені: 1202721 грн;

дата операції: 19.11.2019-22.10.2013; документ: 21.10./ev F30401; нарахування єдиного внеску; період пені: 22.10.2013 - 19.11.2019; сума пені: 2650,75 грн;

дата операції: 19.11.2019-20.01.2014; документ: 20.01.2014 238715/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.01.2014 - 19.11.2019; сума пені: 2594,55 грн;

дата операції: 19.11.2019-20.01.2014; документ: 20.01.2014 238715/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.01.2014 - 19.11.2019; сума пені: 2594,55 грн;

дата операції: 19.11.2019-23.04.2014; документ: 22.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 23.04.2014 - 19.11.2019; сума пені: 2582,81 грн;

дата операції: 19.11.2019-22.07.2014; документ: 21.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 22.07.2014 - 19.11.2019; сума пені: 2468,7грн;

дата операції: 19.11.2019-21.10.2014; документ: 20.10.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.10.2014 - 19.11.2019; сума пені: 2353,32грн;

дата операції: 19.11.2019-21.01.2015; документ: 20.01.2015 209216ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.01.2015- 19.11.2019; сума пені: 2236,66 грн;

дата операції: 19.11.2019-21.04.2015; документ: 20.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.04.2015 - 19.11.2019; сума пені: 2122,55 грн;

дата операції: 19.11.2019-21.07.2015; документ: 20.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 21.07.2015 - 19.11.2019; сума пені: 2007,16 грн;

дата операції: 19.11.2019-20.10.2015; документ: 19.10.26/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 20.10.2015 - 19.11.2019; сума пені: 1803,56 грн;

дата операції: 28.11.2019-20.10.2015; документ: 19.10.26/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 20.10.2015 - 28.11.2019; сума пені: 172,09 грн;

дата операції: 28.11.2019-20.01.2016; документ: 19.01.2016 152234/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 20.01.2016 - 28.11.2019; сума пені: 2021,22 грн;

дата операції: 28.11.2019-20.04.2016; документ: 19.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 20.10.20156- 28.11.2019; сума пені: 799,13грн;

дата операції: 28.11.2019-20.07.2019; документ: 19.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; період пені: 20.07.2019 - 28.11.2019; сума пені: 242,37 грн;

дата операції: 19.11.2019-22.01.2013; документ: 21.01.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; кількість днів - 2493, 10%; сума 457,24 грн;

дата операції: 19.11.2019-23.04.2013; документ: 24.04.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; кількість днів - 2402, 10%; сума шс119,грн;

дата операції: 19.11.2019-23.07.2013; документ: 22.07.2013 i.e.v.n ТА0000 невизначений документ; кількість днів - 2311, 10%; сума шс 520,43 грн;

дата операції: 19.11.2019-22.10.2013; документ: 21.10.2013 236627/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 2220, 10%; сума шс 119,4 грн;

дата операції: 19.11.2019-21.01.2014; документ: 20.01.2014 238715/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 2129, 10%; сума шс 121,87 грн;

дата операції: 19.11.2019-23.04.2014; документ: 22.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 2037 10%; сума шс 126, грн;

дата операції: 19.11.2019-22.07.2014; документ: 21.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1947, 10%; сума шс 1268 грн;

дата операції: 19.11.2019-21.10.2014; документ: 20.10.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1856, 10%; сума шс126,8 грн;

дата операції: 19.11.2019-21.01.2015; документ: 20.01.2015 209216/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1764, 20%; сума 1267,95 грн, сума шс 253,59грн;

дата операції: 19.11.2019-21.04.2015; документ: 20.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1674, 20%; сума 1267,95 грн, сума шс 253,59грн;

дата операції: 19.11.2019-21.07.2015; документ: 20.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1583, 20%; сума 1267,95 грн, сума шс 253,59грн;

дата операції: 19.11.2019-20.10.2015; документ: 19.10.26/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1501, 20%; сума 114,65 грн, сума шс 22,93грн;

дата операції: 19.11.2019-20.10.2015; документ: 19.10.26/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1492, 20%; сума 1208,80 грн, сума шс 241,76грн;

дата операції: 28.11.2019-20.01.2016; документ: 19.01.2016 152234ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1409, 20%; сума 1434,50 грн, сума шс 286,9грн;

дата операції: 28.11.2019-20.04.2016; документ: 19.04.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 1318, 20%; сума 606,3 грн, сума шс 121,26грн;

дата операції: 28.11.2019-20.07.2019; документ: 19.07.2/ev F30401 нарахування єдиного внеску; кількість днів - 132, 20%; сума 1836,1 грн, сума шс 367,22грн.

Окрім того, відповідачем 17.12.2024 сформовано вимогу №Ф-10977-0630У про сплату боргу (недоїмки), якою вимагає сплатити заборгованість в сумі 53860,36 грн, з яких: штраф у розмірі 3511,18 грн та пеня у розмірі 50349,18 грн (а.с. 14).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає рішення №10 від 11.10.2024 та вимогу №Ф-10977-0630У від 17.12.2024 протиправними та такими, що порушують її права та інтереси, оскільки переконана, що на неї поширюється дія пункту 9-15 Закону № 2464, відповідно до роз`яснень викладених у листі Міністерства фінансів України від 26.08.2020 № 11220-16-62/26150, однак, відповідачем прийнято оскаржувані рішення та вимога лише у жовтні та грудні 2024р., що позбавило позивача можливості списати штрафні санкції зі сплати ЄСВ у порядку встановленому Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників від 13.05.2020 № 592-IX.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464)).

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону №2464 виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Статтею 3 Закону № 2464 закріплено, що збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 (в редакції станом на 01.01.2012) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464, в редакції, станом на 01.01.2016 та на 01.01.2019, передбачено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Приписами статті 8 Закону № 2464 встановлено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Частина 8 статті 9 Закону №2464 встановлює, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною третьою статті 14 Закону №2464-VI податкові органи зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Заходи впливу та стягнення передбаченні статтею 25 Закону України №2464-VI.

Відповідно до частин другої, третьої статті 25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску (абзац перший частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI).

Згідно з частиною десятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту другого частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з частиною тринадцятої статті 25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 449), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Для платників, зазначених у пунктах 1 та 16 частини першої статті 4 Закону, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у пунктах 4-5-1 частини першої статті 4 Закону, - календарний квартал.

Як вбачається з інтегрованої картки по єдиному внеску (код платежу 71040000) та розрахунку штрафних санкцій, ОСОБА_1 проведені нарахування єдиного внеску, а також штрафних санкцій і пені за несвоєчасну сплату таких внесків.

Належними доказами підтверджується, що 19.11.2019 та 28.11.2019 позивачем сплачено заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка виникла у період із 2013 року по липень 2019 роки, в сумі 26200,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості з єдиного внеску відповідач прийняв рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску від 11.10.2024 №10 та нарахував: штрафні санкції у розмірі 10% в сумі 1718,74 грн, 20% в сумі 1800,84 грн; пеню в сумі 50349,18 грн.

При цьому, як вбачається з обґрунтування позовних вимог, суми нарахованого єдиного внеску, а також штрафних санкцій і пені не є спірними в межах даної адміністративної справи.

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача зазначає, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем після спливу 5 років з дня сплати позивачем недоїмки у розмірі 26200,00 грн, що позбавило її можливості подати заяву про прийняття податковим органом рішення про списання заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску з 01.01.2017 по 03.06.2020, а також звітності відповідно до вимог ч.2 ст. 6 Закону за період із 01.01.2017 по 03.06.2020, в порядку, передбаченому п. 5 розділу І Закону №592.

Разом з тим, суд зауважує, що частиною 16 статті 25 Закону №2464 закріплено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

При цьому, статтею 6 Закону №2464 платнику єдиного внеску встановлено обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідальність за несвоєчасно сплачену суму єдиного внеску визначена Законом №2464.

Статтею 68 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Окрім того, до суду не надано доказів, що після сплати у листопаді 2019 року боргу з єдиного соціального внеску та внесення до Єдиного державного реєстру запису від 05.07.2019 (а.с. 23) про припинення підприємницької діяльності, і до 2025 року (заяви від 28.03.2025 та від 12.06.2025) ОСОБА_1 зверталась до органу Державної податкової служби України щодо наявності та/або відсутності заборгованості (штрафні санкції, пеня), яка виникла у зв`язку із несвоєчасною сплатою платником податків боргу з єдиного соціального внеску.

При цьому, у податкового органу, відповідно до вимог законодавства України, не виникає обов`язку, повідомляти платника податків про нараховані штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату таким платником, страхових внесків, в межах певних строків, оскільки такі строки не визначено.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки позивач своєчасно не сплатила єдиний внесок, а тому оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, прийняті відповідачем правомірно.

Враховуючи встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішення №10 від 11.10.2024 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-10977-0630 У від 17.12.2024, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

19.12.25