Справа № 520/18539/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 грудня 2025 року № 520/18539/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Військова частина НОМЕР_1 , з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (на фінансовому забезпеченні якої знаходиться військова частина НОМЕР_4 ) безпідставно набуті кошти, із відсутністю правових підстав для отримання грошових виплат за травень, червень 2022 року в сумі 215 819,55 грн. (двісті п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 55 коп.), за реквізитами (IBANUA0018992, призначення платежу: відшкодування шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави за травень, червень 2022 року; отримувач: військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем безпідставно набуті кошти, із відсутністю правових підстав для отримання грошових виплат за травень, червень 2022 року в сумі 215819,55грн., які в добровільному порядку сплачені відповідачем не були, а отже підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідач у відзивові на позов проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в його задоволенні.

Судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 3 від 11.03.2022 солдат ОСОБА_2 призначений на посаду номер обслуги протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини (по стройовій частині) від 07.01.2024 № 7 ОСОБА_1 звільнений з лав ЗСУ (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово лікарської комісії про непридатність до військової служби) 07.01.2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 "Про призначення службового розслідування за фактом виявлених під час внутрішнього аудиту порушень фінансово-економічної діяльності військової частини НОМЕР_4 " від 15.01.2025 призначено службове розслідування за фактом порушень фінансово-економічної діяльності переплати грошового забезпечення.

Згідно внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності представниками 2 територіального управління внутрішнього аудиту, виявлено факт безпідставно набутих коштів в сумі 215 819,55 грн. отриманих за травень-червень 2022 року колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , на якого:

1) 31.05.2022 складено адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/495 від 30.05.2022 та наявністю постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.06.2022 у справі №638/3402/22, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів), та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655,00 грн.;

2) 02.06.2022 складено адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/515 від 02.06.2022 та наявністю постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.06.2022 у справі № 638/3417/22, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів), та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655,00 грн.

Згідно відомостей з Журналу реєстрації вхідних документів військової частини НОМЕР_4 за 2022 рік, адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/495 від 30.05.2022, та постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.06.2022 у справі № 638/3402/22; ДНХ-2/515 від 02.06.2022 та постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.06.2022 у справі № 638/3417/22 у журналі не зареєстровано, що підтверджується довідкою, виданої начальником групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 капітаном ОСОБА_3 від 18.01.2025.

Відповідно до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 805/767 від 02.02.2025 вбачається, що відповідно до ст. 254 КУпАП, копію протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/495 від 30.05.2022, ДНХ-2/515 від 02.06.2022, власноруч отримано особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивачем зазначено, що підставою для не виплати колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою № 168 за травень 2022 року, червень 2022 є вживання ним 31.05.2022 та 02.06.2022 алкогольних напоїв під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно акту службового розслідування № 648 від 15.03.2025 року перебування ОСОБА_4 на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наявністю протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ -2/495 від 31.05.2022 та постановою Дзержинського районного суду м. Харків від 27.06.2022 по справі № 63 8/3402/22, серії ДНХ 2/515 від 02.06.2022 та постановою Дзержинського районного суду м. Харків від 28.06.2022 по справі № 63 8/3417/22, якими ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень) 00 копійок, адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень) 00 копійок.

У порушенні вимог статей 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та 78 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України не доповідав своєму безпосередньому начальникові про складання у відношенні нього 02.06.2022 та 3 0.05.2022 протоколів про адміністративне правопорушення, чим неправомірно отримав виплати в сумі 215 819,55 гривень.

Опитати ОСОБА_5 неможливо, так як він звільнений з лав ЗСУ і місце його перебування не встановлено.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_6 шляхом недбалого виконання обов`язків військової служби та замовчування юридично значимої інформації про складення стосовно нього адміністративного протоколу за ст. 172-20 КУпАП, безпідставно отримав грошові виплати у вигляді щомісячної премії та додаткової винагороди під час дії воєнного стану за місяць, у якому скоєно військове адміністративне правопорушення, внаслідок чого державі заподіяно матеріальну шкоду у сумі 215 819,55 (без урахування податків), а тому підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 №38 від 15.03.2025 про підсумки службового розслідування за фактом виявлених під час внутрішнього аудиту порушень фінансово - економічної діяльності військової частини НОМЕР_4 визначено, що вину солдата ОСОБА_1 , у неправомірному отриманні грошових коштів без належних правових підстав, вважати доведеною.

Відповідно до довідки-розрахунку про здійснену переплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 встановлено переплату за травень-червень 2022 року в сумі 215 819,55 грн. (двісті п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень 55 коп.).

Позивачем ОСОБА_1 поштовим зв`язком направлена претензія від 08.04.2024 р. № 1691/1067 на суму 215 819,55 грн., яка повернулася за закінченням терміну зберігання.

Військова частина НОМЕР_4 відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 10.09.2022 № 243 знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Приписами частини першої статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Стаття 1 Дисциплінарного Статуту встановлює, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного Статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 12 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно ст. 78 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України після прибуття на місце постійної служби військовослужбовець зобов`язаний доповісти своєму безпосередньому командирові про накладене на нього дисциплінарне стягнення. Військовослужбовець, який не доповів про накладене на нього стягнення, несе дисциплінарну відповідальність.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, зокрема, що солдат зобов`язаний: своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів.

Згідно ч.3 ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011).

Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260).

Згідно з п.5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

Відповідно п.15 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 р. №160-ІX.

Відповідно п.п.4, 5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі шкода) збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (п.1 ч.1 ст.6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі").

Відповідно ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Частина 1 ст. 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

При цьому, судом встановлено, що згідно внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності представниками 2 територіального управління внутрішнього аудиту, виявлено факт безпідставно набутих коштів в сумі 215 819,55 грн. отриманих за травень-червень 2022 року колишнім військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 , на якого:

31.05.2022 складено адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/495 від 30.05.2022 та наявністю постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.06.2022 у справі № 638/3402/22, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів), та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655,00 грн.

02.06.2022 було складено адміністративний протокол про військове адміністративне правопорушення серії ДНХ-2/515 від 02.06.2022 та наявністю постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.06.2022 у справі № 638/3417/22, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів), та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3655,00грн.

Суд звертає увагу, що відповідач не оскаржував ані в адміністративному, ані в судовому порядку висновки службового розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_4 "Про підсумки службового розслідування за фактом виявлених під час внутрішнього аудиту порушень фінансово-економічної діяльності військової частини НОМЕР_4 " від 15.03.2025.

У даній справі доказів про набуття відповідачем грошового забезпечення в сумі 215 819,55 грн. в результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять. Також, виплата відповідачу грошового забезпечення здійснена добровільно.

При цьому, службовим розслідуванням встановлено, що позивачем у порушенні вимог статей 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та 78 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України не доповідав своєму безпосередньому начальникові про складання у відношенні нього протоколів про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим неправомірно отримав виплати в сумі 215 819,55 грн.

Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки не довів до відома безпосередньому начальникові про складання у відношенні нього протоколів про адміністративне правопорушення та неправомірно отримав виплати в сумі 215 819,55 грн.

Так, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за вищевказаний період.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача безпідставно набуті кошти, із відсутністю правових підстав для отримання грошових виплат за травень, червень 2022 року в сумі 215 819,55 грн.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти, із відсутністю правових підстав для отримання грошових виплат за травень, червень 2022 року в сумі 215 819 (двісті п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) грн. 55коп., за реквізитами (IBANUA0018992, призначення платежу: відшкодування шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави за травень, червень 2022 року; отримувач: військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.