Справа № 280/3965/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/3965/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білогруда Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року в адміністративній справі №280/3965/25 (головуючий суддя першої інстанції Богатинський Б.В.) за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань №11» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 16.05.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань №11», в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» щодо неналежного розгляду запиту засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 16.11.2024;

- зобов`язати ДУ «Вільнянська установа виконання покарань №11» повторно належним чином розглянути запит засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 16.11.2024;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 16000,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року у справі №280/3965/25 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань №11» щодо належного розгляду запиту засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 16.11.2024 року.

Зобов`язано Державну установу «Вільнянська установа виконання покарань №11» повторно належним чином розглянути запит засудженого ОСОБА_1 про надання інформації від 16.11.2024 року.

В іншій частині позову відмовлено.

В мотивувальній частині вказаного судового рішення суд, крім іншого, зазначив про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи не надано жодних документів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позовна заява не містить жодних посилань на неможливість подання доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу до ухвалення рішення суду, як і не містить інформації про те, що такі докази будуть надані позивачем після ухвалення рішення суду. Отримавши ухвалу про відкриття спрощеного провадження, позивач також не подав суду заяви про те, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані після ухвалення рішення у справі.

26.06.2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду представник позивача - Білогруд Д.О. подав заяву про компенсацію судових витрат, в якій просив постановити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн..

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року заяву представника позивача - адвоката Білогруда Д.О. про компенсацію судових витрат залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та прийняти постанову про направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Апелянт вказує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вважає, що позивачем подано відповідну заяву про що зазначено в ухвалі про відкриття провадження. Звертає увагу, що розгляд справи було призначено в порядку письмового провадження, дата розгляду справи стороні позивача була не відома, тому позивач подав додаткові пояснення по справі, у зв`язку з чим останній розраховував, що вони будуть враховані під час ухвалення рішення.

Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заява про надання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, повинна бути подана до закінчення судових дебатів, а безпосередньо докази (за наявності вказаної заяви) можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо такі докази не подавались до закінчення судових дебатів.

Отже позивач (представник позивача) зобов`язаний був подати суду відповідну заяву та докази у визначений процесуальним законом строк.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що представником позивача 03.06.2025 року подано до суду першої інстанції відповідь на відзив, в якому зазначено, що представником після подачі всіх документів по суті справи буде подано розрахунок розміру правничої допомоги з відповідними документами (а.с.112 т.1).

Суд апеляційної інстанції розцінює вказане вище як заяву, подану відповідно до вимог частини 7 статті 139 КАС України.

І такі документи було подано представником позивача 25.06.2025 року, що відповідає строку, визначеного вказаною вище нормою КАС України.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про компенсацію судових витрат.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та повернення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду заяви по суті.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білогруда Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року в адміністративній справі №280/3965/25 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 27 червня 2025 року в адміністративній справі №280/3965/25 скасувати.

Справу №280/3965/25 направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про компенсацію судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко