Справа № 520/23005/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р. № 520/23005/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (, вул. Шевченка, буд.8, м. Харків, 61013) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма "Заготконтора" Люботин, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" (, вул. Багратіона, буд.6, м. Харків, 61046) про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення (заборони) експлуатації нежитлової будівлі (власник: Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма "Заготконтора" Люботин; орендар: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків"), за адресою: Харківська обл., м.Люботин, Качечний в`їзд, буд.3, шляхом її знеструмлення, опечатування пристроїв відключення джерел електропостачання та зобов`язання припинити використання цієї будівлі до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері (з питань) пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків", подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що на території Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма "Заготконтора" за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, Качечний в`їзд, 3, 04.06.2025 виникла пожежа на площі 24 кв. м., під час ліквідації якої вдалося врятувати виробничу нежитлову будівлю (власник: ТОВ АГРОПРОМИСЛОВА ФІРМА «ЗАГОТКОНТОРА» ЛЮБОТИН, ; орендар: ТОВ «СІЛЬМАШ-ХАРКІВ», ), однак вогнем було знищено піддони, продовольча тара на площі 22 кв. м. та пошкоджено піддони з картонною тарою, металеві банки, перекриття металевої споруди на площі 2 кв. м. Причина пожежі потрапляння малокалорійного джерела запалювання на горючий матеріал.

За фактом пожежі Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області складено Акт про пожежу від 04.06.2025 та Висновок про причини виникнення пожежі від 09.06.2025, які для подальшого провадження направлені до територіального підрозділу Національної поліції, а також для інформації - керівництву об`єкта.

Головним управлінням під час огляду місця пожежі на об`єкті встановлено, що він експлуатується з порушеннями вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, які вже призвели до загоряння, створюють перешкоди для гасіння пожежі та евакуації людей, а також можуть знову призвести до її виникнення, а саме:

приміщення нежитлової будівлі не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системами протипожежного захисту» (пункт 1.2 глави 1 розділу V «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697 (далі ППБУ));

відсутній захист нежитлової будівлі від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (пункт 1.21 глави 1 розділу IV ППБУ);

нежитлова будівля не забезпечена первинними засобами пожежогасіння: вогнегасниками, ящиками з піском, бочками з водою, покривалами з негорючого теплоізоляційного матеріалу, пожежними відрами, совковими лопатами, пожежним інструментом, які використовуються для локалізації і ліквідації пожеж у їх початковій стадії розвитку. (пункт 3.6, 3.8 глава 3, розділ V ППБУ);

на території об`єкта розпалювання багаття здійснюється на відстані уменше 30 м. від будівель та споруд (пункт 1.18, глава 1, розділ III ППБУ);

в нежитловій будівлі електророзетки, вимикачі, перемикачі встановлені на горючі основи (конструкції) без підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0,01 метра (пункт 1.17, глава 1, розділ IV ППБУ);

в нежитловій будівлі не оснащено електрощити, групові електрощитки схемою підключення споживачів з пояснювальними написами і вказаним значенням номінального струму апарата захисту (плавкої вставки) (пункт 1.16, глава 1, розділ IV ППБУ);

в нежитловій будівлі не проведено замір опору ізоляції та перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (пункт 1.20, глава 1, розділ IV ППБУ);

на об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) не встановлено протипожежний режим (пункт 3, розділ II ППБУ);

керівником об`єкта у посадових інструкціях, обов`язках не визначено обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки (пункт 2, розділ ІІ ППБУ);

для кожного приміщення нежитлової будівлі не розроблено та не затверджено керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 4, розділ ІІ ППБУ);

посадові особи та працівники об`єкту не пройшли навчання та перевірку знань з питань пожежної безпеки у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №444 «Про затвердження Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях» (пункт 16, розділ II ППБУ).

Вказані обставини підтверджуються Висновком про причини виникнення пожежі, складеним 09 червня 2025 року Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

На думку позивача, саме наявність таких порушень вимог законодавства у сфері (з питань) пожежної безпеки, що були виявлені під час огляду місця пожежі, є підставою для застосування судом невідкладних запобіжних (попереджувальних) заходів реагування до об`єкту, який більше не може експлуатуватися до повного усунення порушень та ліквідації загрози для життя і здоров`я людей.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Організаційно-правові засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №877-V).

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

За приписами частини першої статті 3 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною першою статті 4 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

В силу приписів статті 47 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України) державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно зі статтею 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 67 КЦЗ України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Згідно з частиною першої статті 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина друга статті 68 КЦЗ України).

Згідно з вимогами статті 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Системний аналіз правових норм у цій справі дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення (заборони) експлуатації нежитлової будівлі можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей (такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №640/10135/20, від 29.02.2024 у справі №420/1984/20 та інших).

У постанові від 23.06.2022 у справі № 560/670/21 Верховний Суд зазначив, що захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним (крайнім) заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами (аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі № 810/4274/17, від 30.09.2020 у справі № 580/34/19, від 01.12.2021 у справі № 826/9226/16).

Суд також ураховує, що у постанові від 16.06.2022 у справі № 640/10140/20 Верховний Суд, окрім іншого, зазначив, що під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.

В протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №815/6365/17).

З матеріалів справи встановлено, що наведені у пункті 8 Висновку про причини виникнення пожежі від 09.06.2025 порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки стосуються, зокрема, відсутності систем протипожежного захисту, відсутності блискавкозахисту, незабезпечення об`єкта первинними засобами пожежогасіння, порушень у влаштуванні та експлуатації електрогосподарства, а також невстановлення протипожежного режиму, невизначення обов`язків посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, відсутності інструкцій та непроходження працівниками навчання і перевірки знань з питань пожежної безпеки.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про повне усунення зазначених у Висновку порушень станом на час розгляду справи, а також про припинення існування загрози життю та/або здоров`ю людей, що є визначальною умовою для відмови у застосуванні заходів реагування як превентивного заходу.

Надаючи оцінку доводам відповідача, викладеним у відзиві щодо відсутності загрози життю та здоров`ю людей через те, що осередок пожежі був на відкритій території, суд зазначає, що наявність обставин загрози життю та/або здоров`ю людей у даному випадку оцінюється не лише через фактичні наслідки конкретної пожежі, а насамперед через наявність або відсутність умов, які об`єктивно здатні спричинити небезпечний розвиток пожежі, ускладнити евакуацію та гасіння, або призвести до повторного загоряння.

З наявних у матеріалах справи доказів убачаються, що Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області зафіксовані порушення, які стосуються саме базових елементів протипожежного захисту, таких як сигналізація та система протипожежного захисту, первинні засоби пожежогасіння, а також організаційні заходи, що за своєю природою спрямовані на раннє виявлення пожежі, локалізацію та мінімізацію її наслідків.

Тому сам по собі факт розташування первинного осередку пожежі не спростовує висновку про існування загрози, якщо на об`єкті наявні неусунені порушення, здатні перешкоджати ефективному реагуванню на пожежу та захисту людей.

Щодо доводів відповідача у відзиві про зазначення у Висновку причини пожежі, не пов`язаної з електричною енергією, та посилання на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між використанням електроенергії і виникненням пожежі, суд зазначає, що предметом доказування у цій справі є не встановлення вини суб`єкта господарювання у виникненні пожежі чи причинного зв`язку між конкретним джерелом запалювання і діяльністю підприємства, а встановлення факту наявності порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, та оцінка співмірності обраного заходу реагування цим порушенням.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що перевірка була проведена незаконно, з перевищенням повноважень ДСНС в умовах мораторію та обмежень на проведення перевірки.

Суд зауважує, що встановлення стану протипожежного захисту, виконання вимог пожежної безпеки та фіксація виявлених порушень під час огляду місця пожежі передбачені Порядком спільних дій Національної поліції України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України під час проведення огляду місця пожежі, виявлення, припинення, попередження та розслідування кримінальних правопорушень та інших подій, пов`язаних з пожежами, затвердженого наказом МВС України від 24.07.2017 №621 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2017 за №998/30866).

Так, на місці пожежі посадова особа територіального органу ДСНС встановлює стан і ефективність спрацювання засобів та систем протипожежного захисту, що є на об`єкті, виконання вимог пожежної безпеки, приписів та постанов посадових осіб ДСНС, якщо такі виносилися.

Суд зазначає, що фіксація порушень під час огляду місця пожежі за своєю правовою природою відрізняється від заходу державного нагляду (контролю) у формі планової/позапланової перевірки суб`єкта господарювання. Тому наведений довід відповідача про незаконність перевірки суд вважає необґрунтованим.

Відповідачем до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження усунення встановлених Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей у нежитловій будівлі, яка розташована за адресою: Харківська обл., м.Люботин, Качечний в`їзд, буд.3.

Відсутність у матеріалах справи належних доказів повного усунення порушень та усунення загрози є підставою для висновку про наявність умов для застосування заходів реагування.

Згідно зі сталою правовою позицією, яка неодноразово була висловлена Верховним Судом у своїх постановах, поняття «загрози життю та здоров`ю» є оціночним.

Виходячи зі встановлених обставин цієї справи та конкретних неусунених порушень в сфері пожежної безпеки у приміщенні відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів реагування.

Виявлені позивачем порушення, що залишались не усунутими, не є формальними, адже відсутність необхідної системи заходів для уникнення пожежі, забезпечення своєчасного її виявлення та гасіння, попередження людей про небезпеку - створюють реальну загрозу життю та здоров`ю необмеженої кількості людей.

В контексті наведеного встановлені у цій справі порушення, як то відсутність систем протипожежного захисту, блискавкозахисту, незабезпечення об`єкта первинними засобами пожежогасіння, порушень у влаштуванні та експлуатації електрогосподарства, а також невстановлення протипожежного режиму, невизначення обов`язків посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки, відсутності інструкцій та непроходження працівниками навчання і перевірки знань з питань пожежної безпеки, є такими, що створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Суд зазначає, що відсутність системи протипожежного захисту не дає можливості своєчасно виявити загоряння у приміщенні.

Система пожежної сигналізації може суттєво знизити збитки від пожежі, зберегти життя та здоров`я людей, що є найвищою соціальною цінністю.

Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення (такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24.10.2023 у справі №160/3791/22 та від 26.10.2023 у справі №140/12199/21).

Існування (не усунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійно достатньою правовою підставою для застосування до відповідача відповідних заходів реагування (такий висновок узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 05.05.2022 у справі № 160/4988/19, від 19.07.2023 у справі №200/2315/20-а, від 29.02.2024 у справі №420/1984/20, від 15 травня 2024 року у справі №280/11719/21).

Водночас суд зазначає, що стаття 68 Кодексу цивільного захисту України визначений вичерпний перелік заходів реагування, про застосування яких може просити позивач, і які можуть бути застосовані судом, а саме - повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

Відповідно до пп.48-1 п.4 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1052, ДСНС звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг у разі, коли такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом.

З викладеного суд констатує відсутність у позивача повноважень щодо застосування заходів реагування шляхом повного зупинення (заборони) експлуатації нежитлової будівлі, шляхом її знеструмлення, опечатування пристроїв відключення джерел електропостачання та зобов`язання припинити використання цієї будівлі до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері (з питань) пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Разом з цим, станом на момент розгляду справи доказів, які б свідчили про усунення відповідачем порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, встановлені обставини підтверджують наявність порушень вимог пожежної і техногенної безпеки, допущених відповідачем та, відповідно, існування підстав для застосування заходів реагування з метою усунення небезпеки заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей.

Отже, позовні вимоги в частині способу застосування заходів реагування, а саме шляхом знеструмлення, опечатування пристроїв відключення джерел електропостачання та зобов`язання припинити використання цієї будівлі до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері (з питань) пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не підлягають задоволенню, оскільки приписами статті 68 Кодексу цивільного захисту України не визначено такого способу зупинення, а відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, вказаний захід реагування є надмірним, оскільки тягне за собою значно більші наслідки, аніж просто зупинення експлуатації будівель, що унеможливлює доступ до об`єктів (будівель) відповідача з метою технічної підтримки і обслуговування, в тому числі для усунення виявлених порушень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення (заборони) експлуатації нежитлової будівлі за адресою: Харківська обл., м.Люботин, Качечний в`їзд, буд.3, що належить на праві власності та переобуває на балансі ТОВ «Агропромислова фірма «Заготконтора» Люботин», та заборони її використання (експлуатації) відповідачами до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки.

Суд зазначає, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення (до таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.02.2019 у справі №810/2400/18).

Водночас суд зауважує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачами виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідачів захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачами виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 жовтня 2023 року у справі №140/12199/21.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (, вул. Шевченка, буд.8, м. Харків, 61013) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма "Заготконтора" Люботин, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" (, вул. Багратіона, буд.6, м. Харків, 61046) про застосування заходів реагування задовольнити частково.

Застосувати заходи реагування державного нагляду (контролю) шляхом повного зупинення (заборони) експлуатації нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Харківська обл., м.Люботин, Качечний в`їзд, буд.3, що належить на праві власності та перебуває на балансі ТОВ «Агропромислова фірма «Заготконтора» Люботин», та заборони її використання (експлуатації) до повного усунення Товариством з обмеженою відповідальністю Агропромислова фірма "Заготконтора" Люботин, Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільмаш-Харків" порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях