Справа № 200/4738/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року справа №200/4738/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 200/4738/25 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати накази командира військової частини НОМЕР_2 від 04.02.2025 №35/нст, від 06.03.2025 №65/нст в частині виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про нарахування додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн, за період з 01.01.2025 по 23.02.2025, в розрахунку на місяць пропорційно, за час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року суд замінив первинного відповідача - військову частину НОМЕР_2 на його правонаступника військову частину НОМЕР_1 .

Виключив зі складу учасників справи третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, шо суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виконання позивачем завдання, які передбачають виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн.. Судом не враховано, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. також мають і військовослужбовці, які здійснюють заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Також і відповідно до Порядку №260 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

В рапортах начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_2 , на які посилається суд, як раз і зазначено, що позивачем в спірний період виконувались ті бойові завдання та заходи (на підставі бойових наказів), які є підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. відповідно до постанови №168 та Порядку №260.

Суд не врахував, що рапортах перелічені майже усі підстави, передбачені Постановою № 168 та Порядком № 260 для виплати додаткової винагороди, оскільки містить посилання на отримання додаткової винагороди, як у розмірі 30 000,00 грн та 100 000,00 грн. пропорційно на місяць. При цьому, відповідно до абзацу 28 п. 1 розділу ХХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, зазначеним у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.

Також суд не врахував, що різниця у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за які постановою №168 передбачена виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. і 30000 грн., полягає у тому, що для отримання права на додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн. військовослужбовець повинен здійснювати ці заходи в районі бойових дій, натомість для отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн., перебування в зоні бойових дій не ставиться за умову для її отримання.

Позивач вважає, що пункт 1-1 постанови №168 встановлює групи військовослужбовців, на які вона розповсюджується. Перша, це ті які беруть безпосередню участь у бойових діях. Друга, ті, які беруть безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, при цьому ці військовослужбовці можуть не брати участь у бойових діях. Військовослужбовці другої групи, для отримання додаткової винагороди повинні виконувати спеціальні завдання під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно. Тобто, абзац 2 та 3 п. 2 розділу ХХХIV Порядку №260 не встановлює, що спеціальні завдання дані військовослужбовці повинні виконувати саме приймаючі участь у бойових діях на лінії бойового зіткнення.

Міністерство оборони України, приймаючі Порядок №260 не встановило, що військовослужбовці командування та штабу військової частини, яка є батальйоном, виконуючим, в тому числі і оборонні дії в першому ешелоні оборони, не мають право на додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. Також Міністерство оборони України зазначило, що право на отримання цієї винагороди мають військовослужбовці всього батальйону (до батальйону включно), який веде зазначені дії. При іншому трактуванні, в зазначеній нормі (абзац третій п. 2 розділу ХХХІV) Міністерство оборони України не зазначало б посилання на абзац чотирнадцятий (право командування на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,0 грн.) та вказало б, що для отримання цієї винагороди військовослужбовці повинні безпосередньо виконувати завдання на лінії бойового зіткнення.

Судом не враховані правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі №620/546/23, від 06 червня 2024 року у справі № 400/1217/23, від 31 липня 2024 року у справі №380/2691/23, від 25 червня 2025 року у справі № 480/726/23, від 02.07.2025 у справі №520/22187/23.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

На виконання ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2025 відповідач надав пояснення, у яких зазначено, що Військова частина НОМЕР_2 в період з 01.01.2025 по 28.02.2025 виконувала бойові завдання та вела воєнні (бойові) дії в районі бойових дій в першому ешелоні оборони до батальйону включно у визначеному районі Донецької області. Усі військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 виконували свої посадові обов`язки, які були спрямовані на досягнення загальної мети - оборони визначеного району. Позивач в спірний період, в складі групи персоналу штабу частини, виконував бойові завдання відповідно до бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 №113т від 26.10.2024, яким було визначено штабу частини (до якого відноситься група персоналу) здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності. Військова частина НОМЕР_1 вважає, що виконувані ним завдання охоплювалися тими умовами, які надають право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000,0 грн., що і підтверджують рапорти начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_2 (які наявні в матеріалах справи).

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді відповідального виконавця групи персоналу штабу, про що свідчить витяг з наказу від 31.07.2024 № 215/нст.

Відповідно до Додатку 4 до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04 лютого 2025 року № 35/нст позивачу у період з 01.01.2025 по 31.01.2025 виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн.. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 березня 2025 року№ 65/нст позивачу у період з 01.02.2025 по 23.02.2025 виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн..

Зазначені вище накази були прийняті на підставі рапортів начальника штабу-заступника командира військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою від 02.06.2025 № 1556/2983 у період з 01.01.2025 по 23.02.2025; з 07.03.2025 по 09.03.2025 ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Олександрове-Калинове Іллінівської сільської територіальної громади Краматорського району Донецької області. Підставою для видачі зазначеної довідки слугували журнали бойових дій № 59т від 17.06.2024, № 3т від 24.01.2025.

У довідці також зазначено про те, що ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Наказами головнокомандуючого Збройних Сил України № 67 від 05.02.2025, № 112 від 06.03.2025 визначені райони ведення воєнних (бойових) дій, відповідно до яких у період із 01.01.2025 по 28.02.2025 Іллінівська сільська громада Краматорського району Донецької області віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до витягу із журналу ведення бойових дій №59т, №3т військової частини НОМЕР_2 , згідно з бойовими розпорядженнями командира військової частини НОМЕР_2 №113т від 26.10.2024 управлінню військової частини НОМЕР_2 доручено всебічне забезпечення виконання бойових завдань та здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в населеному Олександро-Калинове Іллінівської сільської ради Краматорського району Донецької області в складі: розвідника навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу солдата ОСОБА_2 з 01.01.2025 по 31.03.2025.

Відповідно до витягу з бойового наказу на оборонні дії командира * НОМЕР_2 № 113т від 26.10.2024 командуванню та штабу * НОМЕР_3 доручено здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності *****. Під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли у зв`язку з невиплатою позивачеві збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За текстом пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на: 1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення.

У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі Порядок № 260).

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який був введений строком на 30 діб, але згодом продовжувався й діє дотепер.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 (у редакції, яка діяла у період виникнення спірних відносин) військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

За пунктом 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у пункті 1-1 якої ( в редакції, чинної у спірний період) зазначено, що на період воєнного стану:

- військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;

- військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

- 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту);

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони;

на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника;

з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення);

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

- 50 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах).

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)), затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;

управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту);

Військовослужбовцям, зазначеним у розділах ХХХIV, ХХХV цього Порядку, які одночасно мають право на отримання додаткової винагороди за різними умовами, ця додаткова винагорода виплачується в більшому розмірі.

Пунктом 4 розділу XXXIV Порядку № 260 визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

За приписами пунктів 9, 10 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Отже, чинні у спірний період редакції Постанови №168 та Порядку №260 передбачали виплату на період воєнного стану додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн., 50 000,00 грн. та 30 000,00 грн. у залежності від виконуваних військовослужбовцем завдань та залученості до бойових дій або здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно витягу із журналу ведення бойових дій №59т, №3т військової частини НОМЕР_2 , згідно з бойовими розпорядженнями командира військової частини НОМЕР_2 №113т від 26.10.2024 управлінню військової частини НОМЕР_2 доручено всебічне забезпечення виконання бойових завдань та здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в населеному Олександро-Калинове Іллінівської сільської ради Краматорського району Донецької області в складі: розвідника навідника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу солдата ОСОБА_2 з 01.01.2025 по 31.03.2025.

Відповідно до витягу з бойового наказу на оборонні дії командира * НОМЕР_2 № 113т від 26.10.2024 командуванню та штабу * НОМЕР_3 доручено здійснити всебічне забезпечення виконання бойових завдань, забезпечити здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Знаходитися безпосередньо в районі відповідальності *****. Під час виконання завдань застосовувати зброю для враження противника.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.07.2024 №215/нст позивач з 09.07.2024 тимчасово виконує обов`язки за посадою відповідального виконавця групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , до функціональних обов`язків якого входять: слідкувати за додержанням єдиного порядку відбору, обліку, збереження, якості обробки та використання документів для передачі в архів; проводити вдосконалення форм і методів роботи з документами з урахуванням використання організаційної техніки і ПЕОМ; своєчасно сповіщувати командира військової частини та чергову службу військової частини даними про штатну та списочну чисельність особового складу; проводити контроль за оформленням документів та їх своєчасним виконанням; подання звітів згідно вимог Табелю термінових донесень; роз`яснення особовому складу діючого законодавства, що визначає порядок проходження військової служби особами офіцерського, рядового і сержантського складу, їхні обов`язки, права та пільги; у разі надходження до військової частини наказів, телеграм, доручень або розпоряджень вищих органів управління нарочно або тих, які надійшли через оперативно-чергову службу частини, реєструє зазначений документ та з метою визначення необхідності щодо негайного доведення документа до керівництва військової частини, доповідає начальнику групи про надходження зазначеного документа та після накладення резолюції командиром частини за необхідності внесення даних до відомості контролю за своєчасністю відпрацювання документу передає документ на виконання відповідальним особам; після опрацювання документів, підшиває їх до відповідних справ згідно із номенклатурою справ для подальшого їх зберігання.

Рапортами від 01.02.2025, 01.03.2025, начальник штабу-заступник командира військової частини НОМЕР_2 просив командира військової частини НОМЕР_2 відповідно до Постанови №168, розділу XXXIV Порядку № 260 виплатити позивачеві додаткову винагороду військовослужбовцям штабу військової частини НОМЕР_2 саме у розмірі 30000 грн.- пропорційно часу безпосередньої участі у виконанні бойових завдань, а саме здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ державиагресора, у період здійснення зазначених заходів, та виконували бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно.

Отже, наданими доказами підтверджується правомірність виплати позивачеві додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень як військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у суду відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази (документи, матеріали) на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, які надають право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн., передбаченої Постановою №168, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову.

Посилання позивача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі №620/546/23, від 06 червня 2024 року у справі № 400/1217/23, від 31 липня 2024 року у справі №380/2691/23, від 25 червня 2025 року у справі № 480/726/23, від 02.07.2025 у справі №520/22187/23, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки справи не є тотожними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 200/4738/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі №200/4738/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко