Справа № 200/7778/25
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Справа№200/7778/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1) Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), 2) Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), 2) Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України щодо безпідставного ненарахування та невиплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України солідарно ненараховану та невиплачену ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025.

Ухвалою від 10 жовтня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та встановив позивачу строк 7 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до вищезазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, шляхом надання суду уточненої позовної заяви та визначенням позовних вимог до обох відповідачів, або виключення з позовної заяви одного з відповідачів.

20 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла заява від 17 жовтня 2025 року про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 10 жовтня 2025 року. Також представником позивача була надана уточнена позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_7 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України щодо безпідставного ненарахування га невиплат одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 153 віл 11.02.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України ненараховану та невиплачену ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 153 від 1 1.02.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 153 від І 1.02.2025;

- стягнути з Відповідача-1 на користь позивача понесені судові витрати, а саме: витрати на надання професійної правової допомоги в розмірі 17 000 грн.

Ухвалою від 20 жовтня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/7778/25 за правилами спрощеного позовного провадження. Прийнята до розгляду уточнена позовна заява.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що має право на виплату одноразової грошової винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, оскільки відповідає вимогам, встановленим п. 4 Постанови № 153, оскільки: позивач є особою рядового складу Збройних Сил України, оскільки має військове звання «солдат»; на військову службу позивач був призваний у віці 22 повних років; призов позивача на військову службу відбувся під час дії воєнного стану в Україні, а саме 11.06.2022; позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується відповідною довідкою; сукупний строк участі в бойових діях позивача становить 18 місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153; позивач не притягувався до кримінальної відповідальності, що вбачається з витягу МВС України від 26.08.2025. Також, позивач не притягувався до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення та за порушення військової дисципліни відповідно.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Будь-яких заперечень, пояснень, заяв, клопотань не надано. Ухвала суду отримана відповідачами через підсистему Електронний суд 20 жовтня 2025 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.07.2025 № 197 позивач був звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 01.07.2025 № 182-РС.

В подальшому позивач звернувся із заявами щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень до Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (військова частина, в якій безпосередньо проходив військову службу Позивач) та Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (військова частина, командиром якої позивач був звільнений з військової служби).

За результатом звернення із заявами позивачем, Військовою частиною НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України було надано лист № 692/22227 від 19.09.2025, яким повідомлено наступне: «…Повідомляю Вас, що з метою виконання вимог Постанови у військовій частині НОМЕР_5 створена робоча комісія та проводиться робота по збору, аналізу та систематизації документів, які підтверджують безпосередню участь у бойових діях військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності та інших особливих обставин відповідно до вимог Постанови. У зв`язку з великим обсягом службової інформації, а також необхідністю її перевірки на предмет автентичності, достовірності та відповідності умовам, передбаченим у пп. 6, 9 Постанови (наявність витягів з бойових наказів, рапортів командирів, журналів бойових дій тощо), наразі триває процес її опрацювання. Окремі документи, зокрема журнали бойових дій, відносяться до категорії документів з грифом «Для службового користування» (ДСК) і потребують ретельного вивчення та погодження з відповідальними посадовими особами перед можливістю їх надання навіть у вигляді витягів. Це робиться з метою недопущення розголошення інформації, що може вплинути на бойову готовність частини або безпеку особового складу…»

ОСОБА_1 був призваний 11.06.2022 на військову службу під час загальної мобілізації на підставі Указу Президента України №342/2022 від 17.05.2022.

В період з 04.07.2022 по 07.07.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України, що засвідчується відмітками з військового квитка позивача.

Як вбачається з довідки № 1465 від 22.06.2025 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України (копія додається), позивач є учасником бойових дій. Зокрема, згідно вищезазначеної довідки вказано наступне: «…солдат ОСОБА_1 , командир відділення підвозу артилерійського взводу артилерійської батареї, дійсно в період з 21.07.2022 по 13.10.2022, з 23.10.2022 по 27.11.2022, з 04.12.2022 по 07.05.2023, з 11.06.2023 по 15.07.2023, з 27.07.2023 по 04.12.2023, з 21.12.2023 по 13.04.2024 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Святогірській МГ Краматорського району Донецької області, Сіверській МТГ Донецької області, Лисичанській МТГ Луганської області, Лиманській МТГ Донецької області…».

Також, статус «учасник бойових дій» позивача підтверджується наявним посвідченням № НОМЕР_8 від 20.09.2023.

Станом на момент звернення до суду з позовом, позивач є звільненим з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 01.07.2025 № 182-РС на підставі підпункту «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців)) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що засвідчується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.07.2025 № 197.

Непридатність до військової служби засвідчується протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії № 2025-0521-1620-2665-3 від 21.05.2025 (копія додається), якою затверджено свідоцтво про хворобу № 2025-0521-1223-0617-0 від 21.05.2025 (копія додається), відповідно до якої зазначено: «…Поранення, Травма, ТАК, пов`язан(-а/е/і) іщ захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 № 370): Травма відноситься до тяжких… …Непридатний до військової служби…».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

За змістом частини 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII).

Приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII унормовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 11 лютого 2025 року прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі - Постанова №153).

Пунктом 4 Постанови №153 визначено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

За змістом частини 1 статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 за №153 набрала чинності 13.02.2025 року, з дня її офіційного опублікування в газеті "Урядовий кур`єр".

Зі змісту положень Постанови № 153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: - вік призову на військову службу до 25 років; - бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; - бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 року у віці до 25 років; - проходити військову службу; - брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025 року, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни; - відсутності притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строку дії яких не закінчився.

Позивач відповідає вимогам, встановленим п. 4 Постанови № 153, оскільки: позивач є особою рядового складу Збройних Сил України, оскільки має військове звання «солдат»; на військову службу позивач був призваний у віці 22 повних років; призов позивача на військову службу відбувся під час дії воєнного стану в Україні, а саме 11.06.2022; позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, що підтверджується відповідною довідкою; сукупний строк участі в бойових діях позивача становить 18 місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153; позивач не притягувався до кримінальної відповідальності, що вбачається з витягу МВС України від 26.08.2025. Також, позивач не притягувався до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення та за порушення військової дисципліни відповідно.

Приписами Постанови № 153 чітко передбачено право особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, у разі призову на військову службу до настання віку 25 років, а також до/після набрання чинності цією постановою укладення Контракту або коли станом на набрання чинності цією постановою, особа брала безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025 року або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.

Тому суд вважає, що позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно п. 4 Постанови № 153.

Позаяк, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оскільки позивач є позивач є звільненим з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 01.07.2025 № 182-РС, то саме даний суб`єкт владних повноважень зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу грошову винагороду, а не військова частина, де позивач безпосередньо проходив військову службу, враховуючи також, що саме ця військова частина уповноважена ухвалювати організаційно-розпорядчі рішення щодо діяльності Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України, в тому числі, з питань нарахування та виплат грошового забезпечення та винагород військовослужбовців. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення грошової винагороди, суд відмовляє у її задоволенні, оскільки винагорода ще не нарахована відповідачем. Щодо вимог до Військової частини НОМЕР_2 суд відмовляє, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача аналогічних по суті стосовно військової частини НОМЕР_5 .

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Позивач є звільненим від сплати судового збору.

В позовні заяві позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 17000 грн.

Витрати на професійну правову допомогу складаються з суми послуг відповідно до Договору № 02-19/08-25 про надання правової допомоги від 25.08.2025 р. та Додаткової угоди № 2 від 01.10.2025 р., укладеного Позивачем з АБ «Анжели Василевської», які включають: - вивчення матеріалів справи 4000 грн.; - підготовка правової позиції 4000 грн.; - написання адміністративного позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії 9000 грн. Вартість правової допомоги складає 17 000 грн. відповідно до Додаткової угоди № 2 від 01.10.2025 р. до Договору № 02-19/08-25 про надання правової допомоги від 25.08.2025 р. Доказом оплати позивачем послуг, перелік яких передбачено Додатковою угодою № 2 від 01.10.2025 р. до Договору № 02-19/08-25 від 25.08.2025 р. в розмірі 17 000,00 грн., є квитанція до прибуткового касового ордеру № 01.10.2025 від 01.10.2025 р. Виконання наданих послуг засвідчується Актом № 2 приймання передачі наданих послуг від 06 жовтня 2025 р. та фактом подання даного позову до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 132 цього Кодексу, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 вказаного Кодексу, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 134 Кодексу, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справіБоттацці проти Італії(Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції(Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

При цьому, за приписами частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами не було заявлено клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат, розмір яких було вказано у позовній заяві, не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу в розмірі 17000,00 грн.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1) Військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), 2) Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_5 НОМЕР_3 окремої аеромобільної бригади Збройних Сил України (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складено 19 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар