Справа № 200/7962/25
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Справа№200/7962/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 04.11.2022 по 24.11.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 04.11.2022 по 24.11.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . Під час проходження військової служби, ОСОБА_1 , 14.04.2022 року отримав поранення під час протиправних дній невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку РФ, які вчинені на території України шляхом застосування зброї відносно військовослужбовця, відповідно до акту №5-23 про нещасний випадок від 23.01.2023 року за формою Нвс-1 та акту про розслідування нещасного випадку №5-23 від 23.01.2023 року за формою Нвс-5.

Відповідно до Виписки № 3322/318 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022. Діагноз, зокрема, включає: «Залишкові явища вибухової травми (14.04.22) ЗЧМТ, струс головного мозку, осколкове поранення голови у вигляді цефалгічного синдрому, наявного металевого уламку в м`яких тканинах параорбітальної ділянки справа.»

Відтак, у зв`язку з отриманням бойового поранення (травми, контузії, каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини, вважає, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні у повному розмірі.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022.

З аналізу відповіді військової частини НОМЕР_2 позивач зробив висновок, що відповідач не здійснив нарахування та виплату Позивачу додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022.

Позивач вважає, що відповідач протиправно не виплачує йому додаткову винагороду за період лікування після отриманого поранення в розмірі 100000,00 грн. на місяць за період лікування. Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, та зазначив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_4 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України з 24.02.2022 по 25.11.2022.

За весь час проходження військової служби позивачем ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 , у тому числі за час його перебування у полоні та на лікуванні, до останнього дня перебування у особовому складі військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 нараховувалося грошове забезпечення, а також додаткова винагороди, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн. пропорційно часу перебування як у полоні так і на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) та захворюванням, що пов`язані з захистом Батьківщини.

В червні 2025 року представник ОСОБА_1 , діючи в його інтересах, звернувся до військової частини НОМЕР_2 з вимогою нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022.

У зв`язку з тим, що військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні такого нарахування та виплати у зв`язку з відсутністю підстав, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

ОСОБА_1 , як і іншим військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 , які набули право на отримання додаткової винагороди, така винагорода в порядку Постанови № 168 та Наказу №392-АГ виплачувалася на підставі наказів командира у поточному місяці за попередній (наприклад у червні за травень, у липні за червень).

Накази на виплати протягом 2022 року, як зазначено вище, направлялися військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 загін морської охорони), якою перераховувалися гроші на рахунки військовослужбовців.

Так, відповідно до Архівної відомості за 2022 рік грошового забезпечення ОСОБА_1 , додаткову винагороду позивачу в порядку Постанови № 168 та Наказу №392-АГ було нараховано та виплачено у 2022 році: в березні 24 193,55 грн. та 5 357,14 грн. за лютий; в квітні 18 306,45 грн. та 70 000 грн. за березень; в травні 30 000 грн. та 70 000 грн. за квітень; в червні 30 000 грн. та 70 000 грн. за травень; в липні 30 000 грн. та 70 000 грн. за червень; в серпні 30 000 грн. та 70 000 грн. за липень; в вересні 30 000 грн. та 70 000 грн. за серпень; в жовтні 30 000 грн. та 70 000 грн. за вересень; в листопаді 30 000 грн. та 70 000 грн. за жовтень; в грудні 25 000 грн. та 58 333,33 грн. за листопад.

В листопаді 30 днів, ОСОБА_1 перебував на службі в військовій частині НОМЕР_2 в листопаді 25 днів ( 25 листопада 2022 був виключений зі списків особового складу), для з`ясування, в якому розмірі додаткову винагороду потрібно було виплатити позивачу за 25 днів листопада, потрібно вирахувати розмір додаткової винагороди за день: 100 000 грн.: 30 днів = 3 333,33 грн. в день. За 25 днів листопада сума додаткової винагороди складає: 3 333,33 грн. в день х 25 днів = 83 333,25 грн. за 25 днів листопада.

ОСОБА_1 за листопад було виплачено додаткової винагороди у сумі 83 333,33 грн. (25 000грн. + 58 333,33 грн.)

Зазначену виплату було здійснено на підставі наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони №119-ОС від 05.12.2022.

На підтвердження здійснення виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 , в АТ КБ «ПриватБанк» 01.11.2025 було отримано довідку про зарахування коштів на рахунок одержувача, згідно якої 13 грудня 2022 року ОСОБА_1 було зараховано на рахунок 101 688, 80 грн.

Згідно архівної відомості за 2022 рік, ця сума у грудні 2022 року складається: надбавка за вислугу років 9 905,79; надбавка за особливості проходження служби 9 998,24; додаткова винагорода - 25 000; додаткова винагорода -58 333,33, всього 103 237,36, з яких вирахувано податок (військовий збір) 1 548,56, перераховано в банк 101 688, 80 грн. (83 333,33 грн. додаткової винагороди та надбавки 9 905,79грн. та 9 998,24 грн. з вирахуванням податку).

Таким чином, військовою частиною НОМЕР_2 за весь листопад 2022 року як за 3 дні листопада, коли ОСОБА_1 перебував у полоні, так і з 04 до 25 листопада включно (включаючи час знаходження на лікуванні з 04 по 24 листопада 2022 року) було виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн., та не було порушено право позивача на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за листопад 2022 року у розмірі 100 000грн., зазначену додаткову винагороду було виплачено позивачу в порядку, передбаченому Наказом №392-АГ в грудні 2022 року за листопад 2022 року, будь-які заборгованості по виплатам додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у військової частини НОМЕР_2 перед ОСОБА_1 відсутні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в НОМЕР_4 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України з 24.02.2022 по 25.11.2022, що не є спірним між сторонами.

Відповідно до Виписки № 3322/318 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022. Діагноз, зокрема, включає: «Залишкові явища вибухової травми (14.04.22) ЗЧМТ, струс головного мозку, осколкове поранення голови у вигляді цефалгічного синдрому, наявного металевого уламку в м`яких тканинах параорбітальної ділянки справа.»

Відповідно до витягу з наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України №108-ос від 25.11.2022 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшину 1 статті ОСОБА_1 (П-017186), призваного на військову службу за призовом осіб із числа резервістів, в особливий період, який перебуває у розпорядженні командира загону та наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 24 листопада 2022 року № 259-ОС зарахований у розпорядження командира НОМЕР_7 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, з 25 листопада 2022 року.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 04.11.2022 по 24.11.2022.

Листом від 05.07.2025 НОМЕР_4 загін морської охорони Державної прикордонної служби України повідомив представника позивача, що для отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень запропоновано звернутися до військової частини, яка була останнім місцем проходження військової служби.

Відповідно до витягу із наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України від 05.12.2022 №118-ОС «Про виплату додаткової винагороди за квітень, травень, листопад 2022 року» вирішено встановити та виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям НОМЕР_4 загону морської охорони за квітень, травень, листопад 2022 року, які брали участь у бойових діях або заходах та захоплені в полон або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні в розмірах згідно додатку 1 до цього наказу.

Відповідно до додатку до наказу від 05.12.2022 №118-ОС щодо виплати додаткової винагороди за квітень, травень, листопад 2022 року військовослужбовцям НОМЕР_4 загону морської охорони, які брали участь у бойових діях або заходах, та захоплені в полон або є заручниками, розмір виплати старшині 1 статті ОСОБА_1 складає 83333,33 грн.

Відповідно до Архівної відомості за 2022 рік грошового забезпечення ОСОБА_1 , додаткову винагороду позивачу в порядку Постанови № 168 та Наказу №392-АГ було нараховано та виплачено у 2022 році: в березні 24 193,55 грн. та 5 357,14 грн. за лютий; в квітні 18 306,45 грн. та 70 000 грн. за березень; в травні 30 000 грн. та 70 000 грн. за квітень; в червні 30 000 грн. та 70 000 грн. за травень; в липні 30 000 грн. та 70 000 грн. за червень; в серпні 30 000 грн. та 70 000 грн. за липень; в вересні 30 000 грн. та 70 000 грн. за серпень; в жовтні 30 000 грн. та 70 000 грн. за вересень; в листопаді 30 000 грн. та 70 000 грн. за жовтень; в грудні 25 000 грн. та 58 333,33 грн. за листопад.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 06 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види відповідного грошового забезпечення підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється у порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №260), врегульовані правила та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та визначена структура (складові) грошового забезпечення, яка є аналогічною структурі грошового забезпечення, визначеної у частині другій статті 9 Закону №2011-ХІІ та у пункті 2 Постанови №704.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено станом і на теперішній час.

Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції чинній на дату прийняття та на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №168), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Разом із цим, постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07 березня 2022 року та №350 від 22 березня 2022 року, які застосовується з 24 лютого 2022 року, до постанови №168 від 28 лютого 2022 року внесено відповідні зміни та доповнення.

Суд зазначає, що Постановою №168 не визначено перелік документів, які мають підтверджувати участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.

Інших нормативно-правових документів (наказів, доручень), які би встановлювали порядок та умови виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, та були належним чином зареєстровані Міністерством оборони України, у період з лютого 2022 року по листопад 2022 року не видавалось.

Беручи до уваги, що протягом спірних правовідносин був відсутній належний підзаконний нормативно-правовий акт щодо встановлення порядку та умов виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, військовослужбовцям Збройних Сил України, який був зареєстрований в Мінюсті України, суд висновує, що єдиним чинним у спірний період підзаконним нормативно-правовим актом, яким визначались підстави, порядок та умови виплати відповідачем додаткової винагороди, що передбачена Постановою №168, була лише сама Постанова №168.

Як вже зазначалось, згідно з пунктом 1 Постанови №168 обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди (збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах) є встановлення факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях чи забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, на період дії спірних правовідносин не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Суд зауважує, що відповідачем жодним чином не заперечується факт того, що позивач 14.04.2022 отримав поранення, яке пов`язане з виконанням його службових обов`язків під час несення військової служби, по захисту Батьківщини та територіальної цілісності України і не порушенні державного суверенітету та території Донецької та Луганської області, та у період з 04.11.2022 по 24.11.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах.

Разом із цим, як встановлено судом вище, позивачу на виконання наказу командира НОМЕР_4 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Державної прикордонної служби України від 05.12.2022 №118-ОС «Про виплату додаткової винагороди за квітень, травень, листопад 2022 року» у грудні 2022 року було нараховано та сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за листопад 2022 року у розмірі 83333,33 грн. (25 000 грн. + 58 333,33 грн.), що підтверджується архівною відомістю за 2022 рік ОСОБА_1 та відомістю 221213PB92 зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) АТ КБ «Приватбанк».

Водночас, протилежного позивачем в межах цієї справи не доведено, відповідними доказами не підтверджено.

Отже, у суду наявні всі підстави вважати, що за період з 04.11.2022 по 24.11.2022 позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, у збільшену до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць, в повному обсязі.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачу нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, за листопад 2022 року у розмірі 83333,33 грн., позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 04.11.2022 по 24.11.2022, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 04.11.2022 по 24.11.2022 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 04.11.2022 по 24.11.2022 відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова