Справа № 607/21434/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2025 Справа №607/21434/25 Провадження №2-а/607/787/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шкільняк Борис Михайлович, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

за участю:

представника позивача адвоката Шкільняка Б.М.,

представника відповідача Дживри С.І.,

встановив:

15.10.2025 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шкільняк Б.М., звернувся до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, у якому просить: скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5927277 від 13.10.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн, провадження у справі закрити; стягнути на користь ОСОБА_1 з УПП в Тернопільській області 5 000 грн витрат на правову допомогу, а також сплачений судовий збір.

16.10.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що: притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вважає безпідставним, необґрунтованим та незаконним. Викладена в постанові суть нібито вчиненого адміністративного правопорушення не відповідає фактичним обставинам та дійсним подіям. Оскаржувану постанову прийнято поліцейським з порушенням вимог чинного законодавства, грубим порушенням та ігноруванням прав ОСОБА_1 , за відсутності належних та допустимих доказів, з огляду на таке.

Працівниками поліції не роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, чим порушено процедуру розгляду справи, а також закріплені в Конституції права. Вимогу ОСОБА_1 про надання законних та допустимих доказів нібито вчинення правопорушення було проігноровано, доказів правопорушення пред`явлено не було, оскільки їх в принципі не існує, а прийнята постанова базується лише на суб`єктивних припущеннях поліцейського. Крім того, незрозуміло з чого поліцейський виходив, вказуючи, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки, в той час, як поліцейський автомобіль рухався позаду автомобіля Чорноуса П.Г., що позбавляло поліцейського можливості бачити, чи пристебнутий водій.

У зв`язку із розглядом даної справи позивач, окрім судового збору, очікує понесення додаткових витрати на правову (професійну правничу) допомогу орієнтовно в розмірі 5 000 грн (вивчення матеріалів справи, узгодження правової позиції, складання позовної заяви, відповіді на відзив, представництво у судових засіданнях), докази фактичного понесення яких будуть надані в порядку та строки, передбачені КАС України.

20.10.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.10.2025 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подав заяву про продовження строку для подання відзиву на позов та відкладення слухання справи.

29.10.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

10.11.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача УПП в Тернопільській області ДПП Дживри С.І. на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з огляду на таке.

У період часу з 13 год 51 хв по 13 год 54 хв на відео з Н/К №473069 зафіксовано, як поліцейський після зупинки транспортного засобу підійшов до водія, представився, попередив про ведення відеофіксації із посиланням на ст. 40 ЗУ «Про Національну поліції», а також повідомив причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу, а саме те, що водій керував транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем безпеки. Додатково звертає увагу, що позивач о 13 год 51 хв 39-43 с повідомив, що не користується ременем безпеки. На відеозаписі з автомобільного реєстратора службового транспортного засобу зафіксовано керований позивачем транспортний засіб в момент заїзду на кільце з проспекту Степана Бандери і в подальшому момент зупинки. Проведено повний розгляд справи про адміністративне правопорушення із ознайомленням позивача з правами за ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також строками оплати і оскарження постанови. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних заяв, клопотань та пояснень не заявляв, в тому числі про ознайомлення з доказами вчинення правопорушення, що зафіксовано на долученому до матеріалів справи відео з Н/К №472422 в період часу з 13 год 58 хв по 14 год 00 хв. Позивача було ознайомлено із оскаржуваною постановою, де він поставив підписи у відповідних графах за отримання копії постанови та роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП.

Щодо витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначив, що справа №607/21434/25, з огляду на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2025 про відкриття провадження у справі, була призначена до слухання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відтак заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн є неспівмірним відносно даної категорії справ.

У судовому засіданні 16.12.2025 представник позивача Шкільняк Б.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Дживра С.І. у судовому засіданні 16.12.2025 заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Додатково зазначив, що працівники поліції встановили, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, оскільки вікно автомобіля було відкрите через те, що водій палив. Водночас з відеозапису не вбачається фіксації активних дій позивача, спрямованих на відстібання ременя безпеки.

Заслухавши доводи сторін провадження, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:

за приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3.в ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 2 статті 16 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний, зокрема, під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим.

Адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 13.10.2025 інспектором 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Невідомським В.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5927277, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що 13.10.2025 приблизно о 13:50 в м. Тернополі, вул. 15 Квітня, 2А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем долучено до відзиву матеріали відеофіксації.

Так, після відтворення відеозапису в судовому засіданні з`ясовано, що він складається з трьох відеофайлів.

Відеофайл під назвою «Відео автореєстратор 1», який містить запис з автореєстратора службового автомобіля, фіксує рух автомобіля «Ford Mondeo».

Відеофайл під назвою «Відео автореєстратор 2», що є продовженням зазначеного відеофайлу та також містить запис з автореєстратора службового автомобіля, фіксує рух автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. Поліцейський підійшов до переднього водійського сидіння приблизно через 20 секунд після зупинки транспортного засобу.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських встановлено, що транспортний засіб працівників поліції рухався позаду автомобіля позивача, заднє скло якого з обох боків було затемнене та забруднене. За таких умов об`єктивно неможливо встановити, чи був водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу.

Відеофайл під назвою «export-fgmet», який містить записи з нагрудних камер працівників поліції, відображає, що після зупинки автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , поліцейський підійшов до його водійської сторони, за кермом якого перебував позивач без пристебнутого ременя безпеки. Водночас зазначене зафіксовано вже після зупинки транспортного засобу, коли позивач керування автомобілем не здійснював.

Таким чином, із сукупності досліджених відеозаписів не вбачається, що на момент керування транспортним засобом «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , позивач був не пристебнутий ременем безпеки. При цьому чинним законодавством не передбачено обов`язку водія бути пристебнутим ременем безпеки під час зупинки транспортного засобу, оскільки такий обов`язок виникає виключно у разі керування транспортним засобом, тобто під час його руху.

Отже, долучені відповідачем відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові, зокрема щодо керування позивачем транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.

Інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, суду не надано. Натомість позивач заперечує факт керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки.

Доводи представника відповідача про те, що позивач о 13 год 51 хв 39-43 с нібито повідомив про невикористання ременя безпеки, суд оцінює критично, оскільки з огляду на значний фоновий шум від транспортних засобів, які рухалися поблизу місця зупинки, неможливо достеменно встановити зміст відповіді позивача після повідомлення поліцейським причини зупинки.

Твердження представника відповідача про те, що працівники поліції встановили, що водій не був пристебнутий ременем безпеки, оскільки вікно автомобіля було відкрите через те, що водій палив, суд до уваги не бере, оскільки візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17).

Доводи представника відповідача про те, що з відеозапису не вбачається фіксації активних дій позивача, спрямованих на відстібання ременя безпеки, суд оцінює критично, оскільки за допомогою відеореєстратора зі службового автомобіля, який рухався позаду транспортного засобу під керуванням позивача, неможливо беззаперечно встановити, чи здійснював водій будь-які активні дії в салоні автомобіля. Крім того, з відеозаписів із бодікамери вбачається, що поліцейський підійшов до переднього водійського сидіння приблизно через 20 секунд після зупинки транспортного засобу, упродовж яких позивач мав можливість відстібнути ремінь безпеки.

Крім того, на 06 хв 39 с відеозапису з нагрудної камери працівника поліції зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Права йому зрозумілі, жодних клопотань позивач не заявляв.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд дійшов висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржувану постанову серії ЕНА №5927277 від 13.10.2025 слід скасувати, а провадженні у справі закрити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 242, 244-246, 257, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Шкільняк Борис Михайлович, до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5927277 від 13.10.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддяН. П. Воробель