Справа № 160/20223/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа №160/20223/24

адміністративне провадження № К/990/45483/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОПРОГРЕСБУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОПРОГРЕСБУД» відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2025 року було зупинено провадження в цій справі до перегляду справи №200/4768/23 Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року поновлено провадження у справі.

8 травня 2025 року від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №160/20904/22.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОПРОГРЕСБУД» про зупинення провадження у справі та зупинено провадження в адміністративній справі №160/20223/24 до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі №160/20904/22.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2025 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області повернуто особі, що її подала у зв`язку з невиконанням вимог ухвали цього суду від 25 червня 2025 року, а саме сплати судового збору за касаційний перегляд судових рішень у цій справі.

5 листопада 2025 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року, у якій скаржник просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу №160/20223/24 до Третього апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання документа про сплату судового збору та подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень та відповідні докази на їх підтвердження.

Копія вказаної ухвали надіслана Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області та доставлена до електронного кабінету скаржника через систему «Електронний суд» 1 травня 2025 року о 14:24, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

У зв`язку з отриманням вищезгаданої ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, скаржник направив заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги, мотивоване тим, що на даний час на рахунках Головного управління ДПС у Дніпропетровській області тимчасово відсутні кошти для сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 3 грудня 2025 року задоволено заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про продовження процесуального строку на усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року та продовжено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

На виконання вимог цієї ухвали суду Головне управління ДПС у Дніпропетровській області направило заяву, у якій просить продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, мотивовану тим, що на даний час на рахунках Головного управління ДПС у Дніпропетровській області тимчасово відсутні кошти для сплати судового збору.

Подане скаржником клопотання про продовження процесуального строку мотивоване тим, що незважаючи на фінансові та законодавчі обмеження, працівники Головного управління ДПС у Дніпропетровській області вживають усіх заходів для своєчасного оскарження рішень, прийнятих не на користь Держави. Скаржник наголошує, що Конституція України, КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» гарантують право на апеляційне та касаційне оскарження. Зауважує, Європейський суд з прав людини та Конституційний Суд України підкреслюють, що судовий збір має бути помірним і не повинен перешкоджати доступу до правосуддя. Неможливість забезпечення реалізації права податкового органу на оскарження через обставини воєнного стану та обмеження фінансування позбавить його можливості скасувати неправомірні судові рішення, що, у свою чергу, призведе до значних втрат державного та місцевого бюджетів.

Оцінюючи наведені скаржником обставини та обґрунтування, колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Водночас, для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у скаржника було достатньо часу. Загальний строк, що сплинув після постановлення ухвали суду апеляційної інстанції і до дня подання цієї касаційної скарги становить понад п`ять місяців, що значно виходить за межі встановленого у статті 329 КАС України строку на касаційне оскарження судових рішень.

Верховний Суд в ухвалі від 10 листопада 2025 року зазначав, що право на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Звернення з касаційною скаргою є другим, а підставою для повернення попередньої касаційної скарги стало недотримання саме скаржником вимог статей 329-330, 332 КАС України щодо оформлення касаційної скарги став причиною для її повернення.

Питання ж необхідності продовження процесуального строку, у випадку невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної чи касаційної скарги без руху з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у клопотанні скаржника. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору у всіх абсолютно випадках.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Водночас, частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки їх не можна вважати такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі наведеного, керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОПРОГРЕСБУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська

Судді: О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх