Справа № 320/22312/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року Київ справа №320/22312/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» до Державної податкової служби України, Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» до Державної податкової служби України, Львівської митниці Державної митної служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби від 23.03.2023 за вих.№7.4-2/28-09/13/5964 щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» від 07.03.2023 вих.№077Д-03 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації №UA209170/2023/004107 від 20.01.2023;

- зобов`язати Львівську митницю Державної митної служби надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» на внесення змін до митної декларації №UA209170/2023/004107 від 20.01.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у незабезпечені автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину суми 829 691, 87 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину суми 829 691, 87 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій та бездіяльності відповідачів у межах спірних правовідносин, що позбавило позивача права на збільшення в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку ТОВ «Теплоенергокомплект» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданих суду відзивах наголошують на безпідставності заявлених позовних вимог, а тому просять відмовити у задоволенні позову.

Такі доводи заперечені позивачем у наданих суду відповідях на відзиви.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2022 року між ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» та позивачем було укладено Договір про надання транспортно- експедиційних послуг №1107219.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору Клієнт доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання за плату і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання послуг стосовно перевезення вантажу, декларування товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів, що переміщуються через митний кордон України, а також інших послуг, відповідно до узгоджених Сторонами Заявок-додатках, які заповнюються за формою, наведеною у Додатках до даного Договору.

Як свідчать обставини справи, 20.01.2023, митним брокером ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР», на виконання умов Договору №1107219 від 10.09.2022, було подано митну декларацію з внутрішнім номером 231373.

Дана декларація була оформлена 20.01.2023 з присвоєним номером 23UА07и2 інспектором 501/209.

Після отримання оформленої декларації, з підписом ПМК 501/209 20.01.2023 ОНП 501/209 20.01.2023 позивачем встановлено, що її графа «В» викладена наступним чином: 028 - 829691.87 43876219 [43876219], де платником ПДВ та отримувачем податкового кредиту є компанія ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» замість позивача.

Митні платежі (ПДВ) у розмірі 829 691,87 грн. були сплачені і списані з митного рахунку імпортера ТОВ «Теплоенергокомплект».

У зв`язку з даними обставинами, 16.02.2023 позивачем було подано на митний пост «Городок» Львівської митниці заяву про коригування митної декларації №4121.

Листом від 23.03.2023 року за вих.№7.4-2/28-09/13/5964 Львівська митниця повідомила про те, що 22.03.2023 оформлено Аркуш коригування №23UА07U2 до митної декларації №UА209170/2023/004107 від 20.01.2023 графи «В» внесено зміни тільки в частині платника у відповідності акту списання, а в частик податкового кредиту неможливо внести зміни, оскільки необхідно поповнити ПДВ рахунок. Поточний ліміт платника ПДВ (ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» ) зменшується і стане від`ємним.

Також в даному листі зазначено про те, що «В даному випадку неможливо внести зміни до графи «В» митної декларації, в частині податкового кредиту, у зв`язку з тим, що сума податку, яка підлягає поверненню платнику податку (ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» ), є більшою, ніж сума, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або рахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України.

Внесення змін у графу «В» митної декларації можливе за умови внесення коштів ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» на електронний рахунок платника у системі електронного адміністрування ПДВ згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569».

07.04.2023 позивач направив лист за вих.№123-04 на адресу Державної митної служби України, в якому наголошував, що експедитор не може внести кошти на електронний рахунок платника податків, бо не являється платником ПДВ, а перебуває на спрощеній системі, просив з`ясувати де перебувають сплачені позивачем кошти в розмірі 829 691,87 грн. та внести зміни в графу «В», згідно заяви на коригування №4122 від 07.03.2023 та замінити в системі змінену Декларацію для можливості ДПС України повернути податковий кредит у розмірі 829 691,87 грн. на користь ТОВ «Теплоенергокомплект».

Листом від 27 грудня 2023 року за №77324 ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» було повідомлено позивача про те, що 20.01.2023 ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» за МД 23UА07U2 отримав суму 829 691, 87 грн. на електронний рахунок ПДВ в ДПС України, однак в цей же день, а саме 20.01.2023 зазначена сума була списана з електронного рахунку платника ДПС України ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР».

Також, ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» повідомило у вказаному вище листі позивача про те, що 01.08.2023 на електронний рахунок ПДВ знову була зарахована сума ПДВ 829 691, 87 грн. за МД 23UА07U2 та знову, в той же день, була списана з рахунку.

На підтвердження даних операцій ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» було надано скріншоти з електронного рахунку ПДВ за період з 20.01.2023 по 01.08.2023.

Листом за №2311/6/99-00-04-02-01-06 від 30.01.2024 ДПС України повідомило позивача про те, що в реєстрі транзакцій ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» () в ІКС «Податковий блок» відсутня інформація щодо надходження та/або списання грошових коштів у сумі 829 691,78 грн. на рахунок «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» в СЕА ПДВ.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 187.8 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/ послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 201.12 статті 201 Податкового кодексу України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, з моменту подання платником податків митної декларації для митного оформлення ввезених на митну територію України товарів у останнього виникають відповідні податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, але після сплати цього податку до бюджету платник податків набуває право на віднесення таких сум до податкового кредиту відповідного періоду. Таке розуміння норм Податкового кодексу України відповідає характеру і змісту правового регулювання податку на додану вартість та суті його адміністрування, оскільки право на податковий кредит перебуває у прямій залежності саме від факту сплати відповідної суми ПДВ до бюджету.

При цьому митна декларація (як один із видів митних декларацій), оформлена відповідно до вимог законодавства, є належним документом, що посвідчує право на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту на відповідний період, оскільки вона підтверджує фактичну сплату суми податку до відповідного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив ПДВ під час оформлення митної декларації від 20.01.2023 №UА209170/2023/004107 у сумі 829 691,78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 20.01.2023 №1009 на суму 829 691,78 грн., що не заперечується відповідачами у справі.

Відтак, після розмитнення обладнання на підставі вказаної митної декларації та сплати всіх платежів позивач отримав право на отримання податкового кредиту у сумі 829 691,78 грн.

Щодо питання внесення змін до митної декларації, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування таЛ або сплати податкових зобов`язань.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно пункту 20 частини 1 статті 4 МК України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

За приписами частин 1 та 3 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.

Відповідно до частини 1 статті 258 МК України під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.

Згідно частин 1, 2 та 7 1, 2, 7 статті 269 МК України відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначає Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 (далі - Положення №450).

Пунктом 33 Положення №450 передбачено, що за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу митного органу відомості, зазначені в поданій митному органу митній декларації, можуть бути змінені, зокрема шляхом доповнення, або митна декларація може бути відкликана. У заяві за формою згідно з додатком 3, підписаній декларантом або уповноваженою ним особою, зазначаються причини зміни або відкликання митної декларації. Якщо відповідні нові відомості або причини відкликання митної декларації підтверджуються документами, що не подавались під час декларування, до заяви додаються завірені в установленому порядку копії таких документів. Дозвіл митного органу на зміну або відкликання митної декларації, митне оформлення якої не завершено, надається посадовою особою митного органу, яка здійснює оформлення цієї митної декларації, в усній формі.

Пункт 34 Положення №450 передбачає випадки, коли внесення змін до митної декларації не дозволяється, а саме:

внесення змін до граф 1 (перший і другий підрозділи), 14, 37 (перший підрозділ) і 54 митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа;

внесення змін або відкликання митної декларації у разі виявлення порушень митних правил щодо задекларованих у цій митній декларації товарів;

внесення змін до митної декларації, якщо з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій митній декларації, необхідно змінювати;

внесення змін або відкликання митної декларації після надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, якому подана така митна декларація, інформації про призначення митним органом митного огляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення або перевірки документів на товари (крім випадків, коли після проведення зазначених митних формальностей порушень митних правил не виявлено);

внесення змін до митної декларації або її відкликання у разі відсутності документів що підтверджують необхідність внесення таких змін або її відкликання;

внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа з метою подання відомостей у випадках, коли Митним кодексом України передбачена необхідність подання з цією метою додаткової декларації.

Згідно з пунктом 37 Положення №450 після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;

подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;

заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.

Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Таким чином, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта помилково зазначених в оформленій митній декларації відомостей про декларанта.

Порядок оформлення митним органом аркуша коригування, форму якого наведено в додатку 4 до Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450, визначений Порядком оформлення аркушу коригування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 №1145 (далі - Порядок № 1145).

Пунктом 3 цього Порядку №1145 встановлено, що аркуш коригування складається у випадках, визначених пунктом 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 посадовою особою митного органу, яким здійснювався випуск товарів за митною декларацією (далі - МД), у строк, що не перевищує 10 робочих днів з дня надходження до митного органу інформації про доплату (повернення) сум митних платежів або реєстрації заяви декларанта (уповноваженої особи) у митному органі.

Пунктам 1 Порядку №1145 визначено порядок заповнення аркуша коригування у випадку не пов`язаному з доплатою або поверненням митних платежів. У колонці «Номер товару в митній декларації» зазначаються відомості з графи 32 МД, а саме проставляється порядковий номер товару, що декларується в графі 31 МД; у колонці «Графа митної декларації» зазначається графа МД, до якої необхідно внести нові відомості; у колонці «зазначені у митній декларації» зазначаються у повному обсязі відомості, наведені у відповідному підрозділі графи МД (полі електронної копії МД), які необхідно коригувати. У разі необхідності внесення нових відомостей до графи 44 МД зазначаються у повному обсязі відомості, наведені у відповідному рядку цієї графи МД, окремо щодо кожного документа; у колонці «повинні бути зазначені у митній декларації» зазначаються нові відомості, що стали відомі після закінчення митного оформлення відповідного товару.

При цьому відповідно до частини 2 статті 269 МК України внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Відтак, у разі допущення помилок в митній декларації, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, вони підлягають виправленню у визначений законодавством спосіб.

При цьому, враховуючи наведені норми та те, що електронна копія відповідної митної декларації, поданої при митному оформленні належного позивачу обладнання, знаходиться в інформаційних системах, доводи митного органу про неможливість внесення змін до такої декларації, а також до відповідних інформаційних систем щодо історії реєстрації обладнання є необґрунтованими та такими, що суперечать положенням Порядку №450.

Системний аналіз правових норм при застосуванні до даних правовідносин дає підстави суду для висновку, що митний орган, який є суб`єктом владних повноважень, відмовляючи на підставі листа від 23.03.2023 №7.4-2/28-09/13/5964 у задоволенні заяви про внесення змін до декларації, діяв без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відтак, лише перебування ТОВ «ПОРТОВИЙ ЕКСПЕДИТОР» на час подання позивачем заяви про коригування митної декларації на спрощеній системі оподаткування, не може слугувати належною підставою для уникнення суб`єктом владних повноважень виконання покладених на нього законодавством функцій та завдань, в частині прийняття такої заяви про коригування.

При цьому позивач, як особа, яка здійснила в повному обсязі оплату всіх митних платежів, не може бути позбавлена вільного розпорядження майном через зроблену при митному оформлені описку, яка допущена також і через вину митного органу.

Крім того, Верховним Судом в справі №809/984/18 висловлено правову позицію у справі з правовідносинами, відповідно до якої, при отриманні звернення декларанта або уповноваженої ним особи про внесення змін до митної декларації, митний орган може відмовити у внесені таких змін лише у разі відсутності законних підстав для їх внесення. Приписи пункту 37 Положення 450 не суперечать нормам статті 269 МК України, а визначають лише порядок внесення таких змін, в тому числі у разі необхідності повернення декларанту митних платежів.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 813/8046/14 прийшов до аналогічного висновку.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає, що вірним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування рішення митного органу та його зобов`язання надати дозвіл позивачу на внесення змін до митної декларації №UА209170/2023/004107 від 20.01.2023 та збільшення в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на величину суми 829 691, 87 грн.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 02.07.2020 № 140/1651/19.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішення та бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Позивачем було подано до суду клопотання про стягнення на його користь з відповідача понесені витрати не професійну правову допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Так, до позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги від 12.04.2018, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024, платіжне доручення про оплату за надання правової допомоги, які підтверджують сплату позивачем 20 000, 00 грн за послуги з правничої допомоги, надані йому під час розгляду даної справи.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Беручи до уваги наведене вбачається наявність підстав для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.

Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору на загальну суму 12 112, 00 грн.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 20 000, 00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) та 12 112, 00 грн (судовий збір), що сукупно становить 32 112, 00 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби, оформлене листом від 23.03.2023 за вихідний № 7.4-2/28-09/13/5964 щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» від 07.03.2023 вихідний № 077Д-03 про надання дозволу на внесення змін до митної декларації №UA209170/2023/004107 від 20.01.2023.

Зобов`язати Львівську митницю Державної митної служби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1; ) надати дозвіл Товариству з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, буд. 16, офіс 17; ) на внесення змін до митної декларації №UA209170/2023/004107 від 20.01.2023.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у незабезпечені автоматичного збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину суми 829 691, 87 грн (вісімсот двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одна гривня вісімдесят сім копійок).

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, буд. 16, офіс 17; ) має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, на величину суми 829 691, 87 грн (вісімсот двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто одна гривня вісімдесят сім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, буд. 16, офіс 17; ) понесені останнім судові витрати у розмірі 16 056, 00 грн (шістнадцять тисяч п`ятдесят шість гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (04128, м. Київ, вул. Академіка Туполева, буд. 16, офіс 17; ) понесені останнім судові витрати у розмірі 16 056, 00 грн (шістнадцять тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.