Справа № 160/19275/25
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 грудня 2025 року

м. Київ

справа №160/19275/25

адміністративне провадження № К/990/50088/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А. Г.,

суддів: Єресько Л. О., Соколова В. М.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 160/19275/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 06 травня 2022 року по 27 лютого 2024 року та з 11 травня 2024 року по 21 вересня 2024 року грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 06 травня 2022 року по 27 лютого 2024 року та з 11 травня 2024 року по 21 вересня 2024 року належного грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн, на 2023 рік 2684 грн та на 2024 рік 3028 грн на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб'' № 704 від 30 серпня 2017 року, з врахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн, на 2023 рік 2684 грн. та на 2024 рік 3028 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб'' № 704 від 30 серпня 2017 року, з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 належне грошове забезпечення з 06 травня 2022 року по 27 лютого 2024 року та з 11 травня 2024 року по 21 вересня 2024 року (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн, на 2023 рік 2684 грн та на 2024 рік 3028 грн на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 'Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб'' № 704 від 30 серпня 2017 року, з врахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022, 2023 та 2024 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2022 рік 2481 грн, на 2023 рік 2684 грн та на 2024 рік 3028 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України ''Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб'' № 704 від 30 серпня 2017 року, з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено чактсово.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення в період з 06 травня 2022 року по 19 травня 2023 року та виплачених за вказаний період грошових допомог для оздоровлення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 06 травня 2022 року по 19 травня 2023 року та виплачених за вказаний період грошових допомог для оздоровлення визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривні та встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із додатків 1, 14 до Постанови №704, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі №160/19275/25 залишено без руху і надано апелянту десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали суду для усунення недоліків поданої апеляційної скарги шляхом надання доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами позивачу, шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або листом з описом вкладення та документ про сплату судового збору в розмірі 1 453,44 грн.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху на адресу суду надійшло клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 листопада 2025 року відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору та апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі №160/19275/25 повернув скаржникові відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169, частини другої статті 298 КАС України.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила її в касаційному порядку.

Перевіряючи доводи касаційної скарги на предмет обґрунтованості, Верховний Суд зазначає таке.

Так, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За правилами пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, що склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору (постанова Верховного Суду від 05 січня 2021 року у справі № 500/2544/19).

З огляду на неусунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, залишеної без руху, в установлений судом строк, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про її повернення відповідачу.

Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу у цій справі, правильно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169, частини другої статті 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Мотиви, наведені в оскаржуваному судовому рішенні та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

При цьому, Суд зауважує, що Військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 160/19275/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А. Г. Загороднюк

Судді Л. О. Єресько

В. М. Соколов