Справа № 380/10515/25
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 рокусправа № 380/10515/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м.Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) звернулася з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій, з урахуванням заяви про заміну сторони, просить:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_4 про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, передбаченої абзацом другим пункту 4 Постанови №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити оформлення та надати ОСОБА_1 довідку за формою, передбаченою Окремим дорученням Міністерства оборони України №999/уд від 20.02.2025 про її безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надіслати відповідні запити до Військової частини НОМЕР_5 , Військової частини НОМЕР_6 , де ОСОБА_1 попередньо проходила службу, для отримання довідок за формою, передбаченою Окремим дорученням Міністерства оборони України №999/уд від 20.02.2025 про її безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати клопотання перед вищим командуванням про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн гривень, передбаченої абзацом другим пункту 4 Постанови №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду в розмірі 1 млн гривень, передбачену абзацом другим пункту 4 Постанови №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , на даний час Військова частина НОМЕР_1 . Повідомляє, що була прийнята на військову службу 24.03.2023, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX. На момент прийняття на військову службу позивачеві було присвоєно звання солдата. 28.05.2024 позивачу було присвоєно звання молодшого лейтенанта.

Станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постановою КМУ №153 від 11.02.2025 р. (далі Постанова №153) позивач, будучи особою рядового, сержантського старшинського складу Збройних Сил України, брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше, ніж пів року, що підтверджується Довідкою про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1378 від 27.02.2025, копія якої додається. Позивач не притягалася до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.

Повідомляє, що 30.03.2025 позивачем було подано рапорт про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, передбаченої абзацом другим пункту 4 Постанови №153. За результатами розгляду вищевказаного рапорту позивачеві було відмовлено у призначенні та виплаті зазначеної грошової винагороди, посилаючись на те, що військовослужбовці, яким до або після набрання чинності Постановою №153 присвоєно офіцерське звання не мають права на отримання Винагороди, незалежно від дати призову чи проходження служби у складі молодших військових звань.

Вважаючи таку позицію відповідача протиправною, а права позивача порушеними, представник позивача просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Згідно з ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Однак, станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи від відповідача на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.03.2023 була вперше прийнята на військову службу по мобілізації 24.03.2023, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX.

На момент прийняття на військову службу позивачеві було присвоєно звання солдата. В подальшому, 28.05.2024 позивачу було присвоєно звання молодшого лейтенанта. Вказане підтверджується записами у її військовому квитку серія НОМЕР_7 та копією посвідчення офіцера серія НОМЕР_8 від 15.07.2024.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_5 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1378 від 27.02.2025, ОСОБА_1 дійсно в період з 31.03.2023 по 27.08.2023, з 16.08.2023 по 27.01.2024, з 02.02.2024 по 01.04.2024, з 02.04.2024 по 05.04.2024, з 09.04.2024 по 10.04.2024, з 02.06.2024 по 07.09.2024 брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр Донецької області.

30.03.2025 позивачем до командування Військової частини НОМЕР_4 , у якій вона на той час проходила військову службу, було подано рапорт про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, передбаченої абзацом другим пункту 4 Постанови №153.

За результатами розгляду вищевказаного рапорту повідомленням від 02.04.2024 №450 Військова частина НОМЕР_4 відмовила позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової винагороди, передбаченої абзацом другим пунктом 4 Постанови №153

Відмову у задоволенні рапорту було мотивовано положеннями роз`яснення Департаменту соціального забезпечення МОУ №49466 від 26.03.2025, відповідно до якого військовослужбовці, яким до або після набрання чинності Постановою присвоєно офіцерське звання не мають права на отримання Винагороди, незалежно від дати призову чи проходження служби у складі молодших військових звань.

Вважаючи протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 щодо відмови у нарахуванні та виплаті передбаченої Постановою №153 одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, суд керується таким.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII)).

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 11.02.2025 прийняв постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі Постанова №153), пунктом 2 якої затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.

Вказана Постанова набрала чинності 13.02.2025.

Пунктом 3 Постанови №153 було встановлено, що: 1) учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби; 2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони; 3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Станом на час звернення позивача із рапортом до Військової частини НОМЕР_4 пункт 4 Постанови №153 передбачав, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 грн;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці 2 цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці 2 цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах 2 та 3 цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

Як встановлено судом з матеріалів справи, за результатами розгляду поданого позивачем рапорту, Військова частина повідомленням від 02.04.2024 №450 відмовила позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової винагороди, передбаченої абзацом другим пунктом 4 Постанови №153.

Відмову у задоволенні рапорту було мотивовано положеннями роз`яснення Департаменту соціального забезпечення МОУ №49466 від 26.03.2025, відповідно до якого військовослужбовці, яким до або після набрання чинності Постановою присвоєно офіцерське звання не мають права на отримання винагороди, незалежно від дати призову чи проходження служби у складі молодших військових звань.

Відтак, єдиною підставою для відмови позивачу у нарахуванні та виплаті передбаченої Постановою №153 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень Військовою частиною НОМЕР_4 визначено те, що позивачу станом на дату набрання чинності Постановою №153 (13.02.2025) вже було присвоєно офіцерське звання молодшого лейтенанта.

Таким чином, спірним питанням у даній справі є наявність у позивача права на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови № 153, ураховуючи, що до набрання чинності Постановою №153, їй було присвоєно офіцерське звання молодшого лейтенанта.

Судом вище встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.03.2023 була вперше прийнята на військову службу по мобілізації 24.03.2023, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX.

На момент прийняття на військову службу (24.03.2023) позивачеві було присвоєно звання солдата.

В подальшому, лише 28.05.2024 позивачу було присвоєно звання молодшого лейтенанта.

Водночас, ще до присвоєння офіцерського звання ОСОБА_1 неодноразово брала участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Часів Яр Донецької області, зокрема в період з 31.03.2023 по 27.08.2023, з 16.08.2023 по 27.01.2024, з 02.02.2024 по 01.04.2024, з 02.04.2024 по 05.04.2024, з 09.04.2024 по 10.04.2024, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_5 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1378 від 27.02.2025.

Отже, позивач у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років була призвана на військову службу під час воєнного стану та будучи особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил брала безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій, строком, що за сукупністю становить більше шести місяців.

Крім того, будь-які відомості щодо притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарні правопорушення відсутні в матеріалах справи та не були підставою для відмови позивачу у спірній виплаті.

Однак, суд бере до уваги, що на момент розгляду рапорту позивача (02.04.2025) Постановою №153 дійсно не було передбачено виплату одноразової грошової винагороди особам, яким на дату набрання чинності цією Постановою вже було присвоєно офіцерське звання.

Відповідач у своїй діяльності повинен керуватися, зокрема обов`язковими до виконання постановами Кабінету Міністрів України, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади, при цьому відповідач не наділений правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно правових актів, відступати від положень останніх, якщо такі є чинними, їх дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Враховуючи, що позивачу станом на 13.02.2025 вже було присвоєно офіцерське звання, положення норм Постанови №153 (у редакції чинній на момент розгляду її рапорту) на неї не поширювалися, як наслідок відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 Військова частина НОМЕР_4 діяла правомірно, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 слід відмовити.

Водночас, суд звертає увагу, що в подальшому, постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153» від 30.07.2025 № 942, яка набрала чинності 07.08.2025, внесено зміни до Постанови №153, зокрема у пункті 4: в абзаці другому слово особам замінено словами громадянам України з числа осіб;

в абзаці п`ятому слова «два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності» замінити словами «притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до»;

доповнено пункт абзацами такого змісту:

«виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;

проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;

проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання».

Відтак, з 07.08.2025 Кабінетом Міністрів України врегульовано питання права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень, передбаченої Постановою №153, громадянами України - військовослужбовцями, зазначеними в пункті 4 Постанови №153, які відповідають вимогам щодо виплати такої винагороди, проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант».

Тому суд вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 Постанови №153 (в редакції від 07.08.2025).

Позаяк, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови №153 та змін до неї щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації по відношенню до позивача.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії»).

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час, суд не може підмінити встановлену законодавством процедуру розгляду військовою частиною рапорту позивача про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень, передбаченої Постановою №153.

Також суд враховує пояснення представника Військової частини НОМЕР_4 , за якими у зв`язку з проведенням організаційних заходів у Збройних Силах України, відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.04.2025 №Д-321/42/дск та витягу з наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (з основної діяльності) від 08.04.2025 № 37/ДСК/нод «Про організацію проведення додаткових організаційних заходів у військових частинах Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в 2025 році. З 30.04.2025 особовий склад Військової частини НОМЕР_4 передано у підпорядкування Сухопутних військ ЗС України, а саме, Військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_4 припиняє функціонування як окрема військова частина та перебуватиме у складі Військової частини НОМЕР_1 . Претензійно-позовна робота та представництво інтересів у судах, пов`язані з діяльністю колишньої Військової частини НОМЕР_4 , покладається на посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) є процесуальним правонаступником Військової частини НОМЕР_4 у даній справі, оскільки вона перебрала на себе функції та повноваження, пов`язані з юридичним супроводом справ, в яких раніше стороною була Військова частина НОМЕР_4 .

В ході розгляду справи Військова частини НОМЕР_1 жодним чином наведених тверджень не спростовувала.

В контексті викладеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень, передбаченої Постановою №153 від 11.02.2025 (в редакції від 07.08.2025) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

У задоволенні ж іншої частини позовних вимог необхідно відмовити як передчасних.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Щодо судового збору, то оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий відповідно до ст.139 КАС України стягненню зі сторін не підлягає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1000000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» (в редакції від 07.08.2025) та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна