Справа № 200/7654/25
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Справа№200/7654/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 відмову в задоволенні рапорту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити дію прийняти рішення, яким звільнити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби у Збройних силах України згідно поданого рапорту 01.08.2025.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 вважає відмову відповідача у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправною, так відсутні інші члени першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за батьком позивача, ОСОБА_2 , особою з ІІ групою інвалідності. Позивач вважає, відмову військової частини НОМЕР_1 необґрунтованою, невмотивованою та такою, що порушує конституційні права позивача та його хворого батька.

Ухвалою від 10.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві, не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у спірному випадку є: наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи; необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи; відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими документами. Тобто, лише сукупність наведених обов`язкових обставин (фактів) надають законні підстави для звільнення з військової служби за цією підставою.

Проте, як вбачається із акту обстеження ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. №12715 від 15.09.2025) у ОСОБА_2 (батько), 1945 р.н., окрім сина ОСОБА_1 , наявні родинні зв`язки другого ступеня споріднення: онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважає наведені позивачем обставини такими, що не свідчать про відсутність у онуків можливості здійснювати догляд за своїм дідом та не є умовою, що свідчить про дотримання норми п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначається, що єдиною особою, яка може забезпечити постійний догляд за хворим батьком, є син ОСОБА_1 , який,який зареєстрований спільно з батьком у м. Слов`янську та проходить військову службу. Відсутність інших членів сім`ї, здатних виконувати обов`язки доглядача, фактично відповідає умовам, визначеним підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України №2232-XII. Також зазначає, що онуки ОСОБА_2 не мають можливості здійснювати постійний догляд за останнім, оскільки: онук ОСОБА_3 постійно проживає та працює у місті Києві, що підтверджується відповідними документами з місця роботи та його фізична присутність у м. Слов`янську для здійснення догляду є неможливою; онука ОСОБА_4 навчається на денній формі у вищому навчальному закладі у місті Києві, тому також не має можливості перебувати поруч із дідом та здійснювати за ним належний догляд.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача у матеріалах справи та не оспорюється відповідачем.

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 53/25/602/В від 09.07.2025.

01.08.2025 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» (через сімейні обставини або з інших поважних причин, (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту були додані наступні документи:

1) Копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 №2025/009337042, на 1 аркушах;

2) Відомості з реєстру територіальної громади про місце проживання осіб, на 1 аркуші;

3) Копія витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 №2025/009499891, на 1 аркушах;

4) Копія виписки про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися № 529/10 від 10.06.2025 видана ОСОБА_2 на 1 аркуші;

5) Копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів № 53/25/602/ВП, на 2 аркушах;

6) Копія висновку ЛКК ОСОБА_2 №529/10 від 10.06.2025р на 1 аркуші;

7) Копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , на 1 аркуші;

8) Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , на 1 аркушах;

9) Копія паспорту військовослужбовця ОСОБА_6 , на 1 аркуші;

10) Копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 , на 2 аркуші.

Листом від 04.08.2025 № 1012/4846/12540 військова частина НОМЕР_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому просила провести відповідну перевірку з метою з`ясування інформації про наявність чи відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 ), окрім ОСОБА_1 .

Відповідно до акту комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 № 02/5260 від 07.09.2025:

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу за мобілізацією 07.05.2025. Сім`я солдата ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок обстеження сімейного стану військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_1 , 07.092025 комісією було здійснено виїзд за адресою фактичного місця проживання батьків Євгена КОБИЛЬНИКА ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 а саме: АДРЕСА_1 .

З пояснення батьків ОСОБА_2 із наданих копій документів з`ясовано наступне:

Батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 » є інвалідом другої групи з 25.06.2025, мешкає за вказаною адресою.

Мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і 07.05.2025 пішов на військову службу за мобілізацією до військової частині НОМЕР_1 де продовжує служити по теперішній час.

За іншої інформацією та документів, шо дають змогу провести обстеження сімейного стану та здоров`я присутні поступні документи:

1. Копія супровідного листа на 2 (двох) арк, і (один) прим.;

2. Копія рапорту ОСОБА_1 на 2 (двох) арк. 1 (один) прим.;

3. Копія військового квитка ОСОБА_1 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.,

4. Копія паспорту ОСОБА_1 на І (одному) арк. 1 (один) прим.;

5. Копія витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_1 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

6. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

7. Копія паспорта ОСОБА_2 на 2 (двох) арк., 1 (один) прим.;

8. Копія витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_2 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

9. Копія витягу з рішення експертної команди з повсякденного функціонування особи на ОСОБА_2 на 2 (двох) арк., 1 (один) прим.;

10. Копія висновки про наявність порушення функції організму на ОСОБА_2 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

11. Копія висновки ЛКК №529/10 від 10.06.2025 на ОСОБА_1 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

12. Копія свідоцтва про смерть на ОСОБА_5 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

13. Копія свідоцтва про одруження ОСОБА_1 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

14. Копія паспорту ОСОБА_9 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

15. Копія витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_9 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

16. Копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_9 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

17. Копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

18. Копія витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_3 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

19. Копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_3 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

20. Копія свідоцтва про народженим ОСОБА_4 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

21. Копія витягу з реєстру територіальної громади на ОСОБА_4 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

22. Копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_4 на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.;

23. Копія довідки про навчання на ОСОБА_4 , на 1 (одному) арк., 1 (один) прим.

Батько ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області, інвалід другої групи (Витяг з рішення команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 09.07.2025, №53/25/602/ВП).

Мати ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтва про смерть від 23.04.2024, серія НОМЕР_2 ).

Одружений. Є діти.

Дружина: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , здорова, мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою АДРЕСА_3 .

Син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здоров, мешкає як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 .

Донька: ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , здорова, мешікає як тимчасово переміщена особа за адресою АДРЕСА_3 .

Братів та сестер які проживають з батьком немає.

Братів та сестер які проживають окремо, немає.

Висновки комісії:

Комісія з обстеження сімейного стану військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 провела перевірку за адресою АДРЕСА_1 .

Враховуючи результати проведених заходів та наданих документів комісія встановила, що під час проходження військової служби за мобілізацією у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 відбулися зміни у сімейному стані, а саме: батько отримав інвалідність другої групи, потребує постійного стороннього догляду та лікування, о близьких родичів які можуть доглядати та батьком, відсутні.

Листом від 17.09.2025 № 15809/1 військовою частиною НОМЕР_1 було відмовлено у задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби. В даній відповіді зазначено, що як вбачається із акту обстеження ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. №12715 від 15.09.2025) у ОСОБА_2 (батько), 1945 р.н., окрім сина ОСОБА_1 , наявні родинні зв`язки другого ступеня споріднення:

- онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII умовою для звільнення з військової служби по мобілізації на період дії воєнного стану через сімейні обставини у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи II групи є відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Тобто, обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими документами.

Солдат ОСОБА_1 не надав документів, які б доводили, що інші особи другого ступеню спорідненості, потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, як визначено у абзаці 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ, тому підстави для звільнення відсутні.

Позивач із таким висновком відповідача не погоджується, вважає, що він має право на звільнення з військової служби, а бездіяльність військової частини у вигляді відмови у його звільненні з військової служби є протиправною. Єдиним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024, що набув чинності 18.05.2024, статтю 26 Закону №2232-XII викладено в новій редакції, за якою пункт 2 частини четвертої цієї статті передбачає, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби, зокрема, на підставах:

г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

У свою чергу, пунктом 3 частини дванадцятої цієї статті визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, на таких підставах:

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (надалі також Положення №1153/2008), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Згідно із п. 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (надалі також - Інструкція №170), передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", зокрема, у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до п. 2.2.5, 2.3.2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 № 40 (надалі також - Інструкція № 40), у військових частинах (установах) Збройних Сил України видаються, зокрема, накази командира (керівника) військової частини (установи) (по особовому складу) відповідно до номенклатури призначення.

Накази по особовому складу видаються з питань щодо, серед іншого, звільнення військовослужбовців з військової служби відповідно до номенклатури посад для призначення.

Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

За змістом статті 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно із частиною 2 статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції № 40 рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з приписами п. 3.1 Інструкції № 40 документообіг у військовій частині (установі), їх підрозділах - це проходження документів із моменту їх створення або одержання до завершення виконання або відправлення. Документи незалежно від способу фіксації та відтворення інформації проходять і опрацьовуються на єдиних організаційних та правових засадах організації документообігу.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту, визначений Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженимнаказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 531, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559 (надалі також - Порядок № 531).

Згідно із пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах.

Відповідно до пунктів 1 - 6, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1до цього Порядку.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Суд зазначає, що за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).

Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведено до військовослужбовця належним чином.

Праву військовослужбовця на звернення до прямого командира для вирішення питання службового чи особистого характеру кореспондує обов`язок такого командира відреагувати на поданий рапорт.

Наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про його звільнення чи відмова у задоволенні рапорту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.04.2025 у справі № 280/7446/24.

Як зазначено, абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII регламентує можливість звільнення військовослужбовця з військової служби через необхідність постійного догляду за одним із батьків - в даному випадку особою з інвалідністю ІI групи. При цьому, така підстава є правомірною за умови, якщо інший член сім`ї першого або другого ступеня споріднення через об`єктивні причини не може виконувати відповідні обов`язки (такі обставини встановлюються і враховуються в кожному конкретному випадку).

Тобто, вказану норму слід тлумачити не лише як їх юридичну чи фізичну відсутність, але й як об`єктивну неможливість виконання такими членами сім`ї, зокрема другого ступеня споріднення обов`язків по здійсненню постійного догляду за особою, з певних об`єктивно існуючих причин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 виснував, що «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до першого ступеня спорідненості є її батьки, чоловік або дружина, а також діти такої особи, у тому числі усиновлені.

Згідно статтею 1262 Цивільного кодексу України та інших положень законодавства, членами сім`ї особи, які належать до другого ступеня спорідненості є її рідні брати та сестри, баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, а також її онуки.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, законодавством визначені критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, яким є, зокрема спільне проживання.

Фізична наявність онуків, які не проживають з дідом однією сім`єю, не є членами його сім`ї, проживають, працюють та навчаються в іншому місті вказує на ту обставину, що з об`єктивних причин онуки не мають змоги і можливості здійснювати відповідний догляд.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем до рапорту було додано: копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 №2025/009337042; відомості з реєстру територіальної громади про місце проживання осіб; копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 №2025/009499891; копію виписки про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися № 529/10 від 10.06.2025 видана ОСОБА_2 ; копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів № 53/25/602/ВП; копію висновку ЛКК Кобильник В.В №529/10 від 10.06.2025; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; копію паспорту військовослужбовця ОСОБА_6 ; копію паспорту громадянина України ОСОБА_2 .

Єдиною підставою для відмови у задоволенні вказаного рапорту відповідачам в листі від 17.09.2025 № 15809/1 вказано ненадання солдатом ОСОБА_1 документів, які б доводили, що інші особи другого ступеню спорідненості, потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, як визначено у абзаці 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ. В листі також наявне посилання на акт обстеження ІНФОРМАЦІЯ_2 (вх. №12715 від 15.09.2025) за змістом якого у ОСОБА_2 (батько), 1945 р.н., окрім сина ОСОБА_1 , наявні родинні зв`язки другого ступеня споріднення: онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд вважає, що у спірному випадку відповідачем не проаналізовано обставини того, що окрім ОСОБА_1 , інших членів сім`ї першого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 немає, про що судом також не здобуто доказів.

Крім цього, відповідачем не враховано, що повнолітні онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є членами сім`ї другого ступеню споріднення, не зареєстровані за місцем реєстрації ОСОБА_2 , на проживання з ним, що слідує з довідок 05.09.2022 № 3004- та від 05.09.2022 № 3004- відповідно.

ОСОБА_3 постійно проживає та працює у місті Києві, що підтверджується відповідними документами з місця роботи. ОСОБА_4 навчається на денній формі у вищому навчальному закладі у місті Києві, що також підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 (онук) та ОСОБА_4 (онука), не можуть з об`єктивних причин здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .

Втім, відповідні обставини, на переконання суду, не можуть позбавляти батька позивача права на постійний сторонній догляд, якого він потребує згідно із висновком ЛКК №529/10 від 10.06.2025.

А тому, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив у звільненні позивача з військової служби з підстав, визначених пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Надаючи оцінку наявності правових підстав для зобов`язання відповідача вчинити певні дії, суд вказує про таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. З усім тим засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частин 1-2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою обрання ефективного способу захисту порушеного права, суд визнає протиправною та скасовує відмову відповідача в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби та зобов`язує відповідача прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту "'г" пункту 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову військової частини НОМЕР_1 , що оформлена листом від 17.09.2025 за №15809/1 про відмову ОСОБА_1 у задоволенні рапорту від 01.08.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "'ґ" пункту 2 частини 4, абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 968,96 грн. сплаченого судового збору.

Повне судове рішення складено 19.12.2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька