Справа № 520/23544/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р. № 520/23544/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Світлани Чудних, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич Інги Іванівни від 07 липня 2025 року №79774742 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивачки) та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрованого у реєстрі за №2600, а також інших поданих документів.

В обґрунтування позовних позивач зазначив, що 07 липня 2025 року державним реєстратором Хаткевич І.І. було винесено рішення №79774742 про відмову у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за заявою ОСОБА_1 №67649207 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичною підставою для відмови стала відсутність технічної можливості перевірити факт державної реєстрації права власності, яка могла бути проведена до 2013 року згідно з тодішніми законодавчими приписами. Проте, реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснювалася у БТІ, та в КП «Купянське БТІ» та зберігались в архівах, які були знищені разом із будівлею підприємства внаслідок збройної агресії РФ. Позивач подав державному реєстратору договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивача) та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрований у відповідному реєстрі за №2600, а також технічний паспорт на квартиру, складений 1 грудня 1993 року, та з огляду на те, що зазначений договір було зареєстровано у Куп`янському бюро технічної інвентаризації згідно з нормативно-правовими актами, чинними на момент укладення правочину, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний прийняти рішення на користь позивача, якщо для цього виконано всі умови, встановлені законом, та прийняття такого рішення не віднесене до дискреційних повноважень відповідача.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 26.06.2025 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради була подана заява від ОСОБА_1 за № 67649207 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви в якості підстави для державної реєстрації права власності на нерухоме майно були подані наступні документи: договір купівлі - продажу від 01.06.2001 року за № 2600, видавник: Приватний нотаріус А.Черняєва; технічний паспорт від 01.12.1993, б/н, видавник: Куп`янське бюро технічної інвентаризації. В процедурі розгляду заяви державним реєстратором було встановлено, що заяву № 67649207 подано щодо державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, стосовно реєстрації речових прав на заявлений об`єкт нерухомого майна. В результаті якого, було встановлено відсутність інформації про реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Листом) від 02.07.2025 за № 3.9/3005 Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області повідомила, зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської міської громади, було визначено комунальне підприємство «Куп`янське БТІ». На даний час адміністративне приміщення комунального підприємства «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Листом від 12.06.2023 за № 75137/74555-9-23/8.4.4 Міністерство юстиції повідомило, що в окресленому випадку подані для проведення державної реєстрації прав документи, не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Розглянувши заяву № 67649207 від 26.06.2025 та документи, додані до заяви, враховуючи отриману інформацію, державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич І.І. було встановлено наявність підстав для відмови в проведенні державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що подані документи не дали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив Департаменту реєстрації Харківської міської ради, відповідно до якої зазначив, що посилання відповідача на лист Мінюсту № 75137/74555-9-23/8.4.4 є необґрунтованим, оскільки даний лист носить інформаційний характері не встановлює правові норми та не є нормативно-правовим актом. Він не може обмежувати права заявників. Позивач звертає увагу суду, що ним були надані всі необхідні документи для підтвердження права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа правом надати пояснення по даній справі не скористалась.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.

Судом встановлено, що 26.06.2025 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради була подана заява від ОСОБА_1 за № 67649207 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви в якості підстави для державної реєстрації права власності на нерухоме майно були подані: договір купівлі - продажу від 01.06.2001 року за № 2600, видавник: Приватний нотаріус А.Черняєва; технічний паспорт від 01.12.1993, б/н, видавник: Куп`янське бюро технічної інвентаризації.

За результатами розгляду вказаної заяви 07 липня 2025 року державним реєстратором Хаткевич І.І. було винесено рішення №79774742 про відмову у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за заявою ОСОБА_1 №67649207 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для відмови зазначено пункт 4, 5 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - подані для проведення державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Не погодившись із рішенням державного реєстратора №79774742 від 07.07.2025, звернулися до суд уз цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини 3 статті 3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (частина 4 статті 3 Закону №1952-IV).

За правилом абзацу 4 частини 5 статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 6 Закону №1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення), які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Так, пунктами 1-3 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV врегульовано, що державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом);

наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;

наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 20 Закону №1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Згідно статті 23 Закону №1952-IV заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху та невідкладно повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.

Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, з урахуванням часу, що минув до залишення такої заяви без руху.

Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для залишення заяви без руху.

Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про залишення заяви без руху, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону №1952-IV передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 24 Закону № 1952- IV підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Як слідує з матеріалів справи, місце реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України НОМЕР_1 , виданого Куп`янського МВГУМВС України в Харківській області.

ОСОБА_1 звернулась до Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявовх. № 67649207 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

До своєї заяви позивач додав: договір купівлі - продажу квартири від 01.06.2001 за № 2600, видавник: Приватний нотаріус А.Черняєва; технічний паспорт від 01.12.1993, б/н, видавник: Куп`янське бюро технічної інвентаризації..

Під час розгляду заяви позивачів державним реєстратором було здійснено пошуки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (діяв до 2013 року) та виявлено відсутність інформації про право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним реєстратором 30.06.2025 було направлено запит до органу який проводив державну реєстрацію прав на паперових носіях, а саме до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (вих № 7416/0/276-25 від 01.07.2025) та одночасно з цим залишено без руху зазначену заяву та прийнято рішення про зупинення розгляду заяви за реєстраційним номером 79686894.

Листом від 02.07.2025 за № 3.9/3005 Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області повідомила, зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської міської громади, було визначено комунальне підприємство «Куп`янське БТІ» (площа Центральна, 23, місто Куп`янськ Харківської області, код ЄДРОПОУ 03355005). Вказане підприємство здійснювало державну реєстрацію прав на нерухома майно до 01 січня 2013 року.

24 лютого 2022 року російська федерація розпочала пряму збройну агресію проти України. Місто Куп`янськ Харківської області знаходилось під окупацією з 24 лютого по 09 вересня 2022 року. За цей час окупаційна «влада» вкрай деструктивно поводилась з комунальним майном, технікою, інженерними системами, що забезпечують життєдіяльність громади. Роботу органів місцевого самоврядування Куп`янської громади під час окупації було унеможливлено.

На даний час адміністративне приміщення комунального підприємства «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює.

З урахуванням такої відповіді, державним реєстратором прийнято рішення №79774742 від 07.07.2025 про відмову в проведенні реєстраційний дій, в якому підставою для відмови зазначено пункт 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - подані для проведення державної реєстрації документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Разом з тим, суд зауважує, що умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127).

Так, згідно із пунктом 12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції», відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 4, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України «Про санкції».

Пунктом 14 Порядку №1127 визначено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, у строк, встановлений в абзаці другому цього пункту, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що законодавцем чітко встановлено процедуру розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, яка включає в себе перевірку документів на предмет відповідності таких вимогам законодавства, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявності підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Водночас, приймаючи рішення про відмову у вчиненні реєстраційних дій державним реєстратором повинні братися до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №209 "Про деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану", норми Цивільного законодавства та норми Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (чинного до 20.03.2025) м. Куп`янськ Куп`янської міської територіальної громади включений до території активних бойових дій та віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

При цьому, статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів статті 392 Цивільного кодексу України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування статті 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, нормами статті 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.

Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.

Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.

У спірному випадку державному реєстратору на його запит не може бути надана інформація «Куп`янське БТІ» у зв`язку із тим, що під час окупації міста адміністративне приміщення комунального підприємства «Куп`янське БТІ» внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та бази даних також знищені, працівники на вказаному підприємстві відсутні. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює.

Разом з тим, позивачем подано необхідні документи для проведення реєстрації права власності на квартиру у реєстрі речових прав.

Зокрема, позивачами надано державному реєстратору

договір купівлі - продажу від 01.06.2001, укладений між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивачки) та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрованого у реєстрі за №2600, технічний паспорт від 01.12.1993, б/н, видавник: Куп`янське бюро технічної інвентаризації.

За таких обставин, прийняте рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич Інги Іванівни від 07 липня 2025 року №79774742 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 є таким, що порушує матеріальне право позивача та підлягає скасуванню, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині підлягають задоволенню.

З приводу позовної вимоги про зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивачки) та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрованого у реєстрі за №2600, а також інших поданих документів, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 11 Закону №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Аналіз вказаних положень Закону№1952-ІV дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Враховуючи те, що єдиною підставою для відмови позивачам в проведенні реєстраційних дій слугувала відсутність інформації щодо реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з окупацією Куп`янська та знищенням всіх документів на тимчасово окупованій території, оцінку якій судом надано в межах цього рішення, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивачів, слід зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивачки) та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрованого у реєстрі за №2600, а також інших поданих документів.

За вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністртивного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд у постанові №240/4894/23 зазначив, що загально прийнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Цей принцип також часто відомий як "in dubio pro persona" або "in dubio pro homine" (латинською мовою), що означає "у вагомих сумнівах - на користь людини".

Принцип тлумачення закону на користь особи не означає безумовне ігнорування закону, але вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа Куп`янська міська військова адміністрація Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Хаткевич Інги Іванівни від 07 липня 2025 року №79774742 про відмову у державній реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 (дівоче прізвище позивачки) та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міжміського нотаріального округу Черняєвою та зареєстрованого у реєстрі за №2600, а також інших поданих документів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, Павлівський Майдан, будинок, 4, ) сплачену суму судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Світлана Чудних