Справа № 160/24481/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача Парханова О.І., Лейченко І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , Фермерське господарство «ІНТЕРКМ-АГРО» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 10.09.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою суду від 12.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
03.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на відзив, в яких представник зазначає, що сукупність наявних у справі доказів підтверджує, що господарські операції з ФОП ОСОБА_1 носять реальний характер, спричинили зміни у майновому стані позивача на підставі чого, були належним чином оформлені первинними документами, які відповідають вимогам законодавства України. Також зазначає, що відповідно до умов договору комісії №1 від 01.01.2024, ТОВ «АВМ-ПРОМ» 01.01.2024 надало ФОП ОСОБА_2 10 доручень на організацію укладення договорів поставки/купівлі-продажу продукції, характеристики якої визначено в дорученнях Комітента. В свою чергу ФОП ОСОБА_2 відповідно умовам договору комісії №1 від 01.01.2024 організовано укладання договорів поставок ТОВ «АВМ-ПРОМ» з постачальниками сільськогосподарською продукції відповідно до отриманих ним доручень від ТОВ «АВМ-ПРОМ». У відповідності до умов договору, ТОВ "АВМ ПРОМ" сплачена комісійна винагорода у повному обсязі. Таким чином сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договором комісії №1 від 01.01.2024, діяли у повній відповідності до його положень та в межах чинного законодавства України. Зазначає також, що оскільки в жовтні 2023 року закінчився термін дії договору оренди (у зв`язку із зміною власника) та відповідно до пп. 23-24 НП(С)БО 7 , платником податків, було прийнято рішення про списання залишкової амортизації на витрати підприємства. На підставі вищенаведеного, ТОВ «АВМ-ПРОМ» не погоджується з висновками контролюючого органу щодо заниження фінансового результату до оподаткування за 2023 рік, оскільки всі дії підприємства здійснювалися у відповідності до умов договору оренди №137 від 15.05.2019 та у відповідності до вимог чинного законодавства, а господарські операції - документально підтверджені та коректно відображені в обліку. Окрім того, зазначає, що ТОВ «АВМ-ПРОМ» не погоджується з висновками контролюючого органу щодо заниження фінансового результату до оподаткування за 2023 рік, оскільки всі дії підприємства здійснювалися у відповідності до умов договору оренди №137 від 15.05.2019 та у відповідності до вимог чинного законодавства, а господарські операції - документально підтверджені та коректно відображені в обліку. У зв`язку з чим, вважає, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки без урахування зазначених обставин. Посилання відповідача на відсутність персоналу, майна чи інших ресурсів у ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» не можуть свідчити про нереальність господарських операцій за договором поставки № 1/04 від 01.04.2019. З огляду на об`єктивну відсутність можливості у позивача на момент проведення перевірки надати первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту з ПДВ (про що було повідомлено контролюючий орган), проведення документальної перевірки в частині дослідження реальності господарських операцій було передчасним. Вважає, що доводи Відповідача, викладені у відзиві на позов, є помилковими у зв`язку з чим прийняті відповідачем оспорювані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
03.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення, в яких представник зазначає, що фактичне подання позивачем документів, які нібито підтверджують використання списаних ПММ у господарській діяльності підприємства, але здійснене вже після завершення планової перевірки та з посиланням на їх «відновлення» (при цьому жодних доказів саме відновлення позивачем надано не було), не заслуговують на увагу суду. Вказане, на думку відповідача, зумовлено як невідповідністю таких дій вимогам чинного законодавства України, так і усталеною позицією Верховного суду щодо неприпустимості подання документів після завершення перевірки.
28.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що підтверджує, що господарські операції за договорами перевезення вантажів №60 від 08.11.2022 та №2608 від 26.08.2024 є реальними, фактично здійсненними та такими, що умови договорів виконані сторонами в повному обсязі, жодних претензій у сторін не існує. Будь якого запиту щодо зустрічної перевірки з боку податкової служби за наведеними операціями (за договорами) на його адресу не надходило. Всі господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «АВМ-ПРОМ» здійснювалися відповідно до вимог чинного законодавства, супроводжувалося належно оформленими первинними бухгалтерськими документами, що свідчить про фактичне виконання договірних зобов`язань сторонами без зауважень.
28.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що факт реального здійснення господарських операцій підтверджується наявними договорами поставки, звітами комісіонера, актами приймання-передачі виконаних робіт (послуг) та іншими первинними бухгалтерськими документами. Первинні документи, що містяться в матеріалах справи, а саме: звіти комісіонера, акти приймання-передачі послуг і платіжні доручення в свою чергу, свідчать про фактичне виконання зобов`язань сторонами та повну сплату комісійної винагороди на загальну суму 327 937 грн 00 коп. Отже, сторони належним чином, у повному обсязі та в установлені строки виконали умови договору комісії відповідно до вимог чинного законодавства України.
10.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «АВМ-ПРОМ» був укладений договір підряду №3/10 від 03.10.2022 на виконання будівельно-монтажних робіт по відновленню приміщення складу з будівельних матеріалів замовника за адресою: АДРЕСА_4 . У межах виконання договору підряду №3/10 від 03.10.2022 між ФОП ОСОБА_3 (Підрядник) та ТОВ «АВМ-ПРОМ» (Замовник) сторонами було узгоджено обсяг будівельно-монтажних робіт, передбачених кошторисом, який є невід`ємною частиною договору. Зокрема, до переліку погоджених робіт входили: частковий демонтаж цегляної кладки, частковий демонтаж металоконструкцій, демонтаж окремих елементів покриття з профнастилу, монтаж блоків, виготовлення, відновлення та монтаж металоконструкцій, а також монтаж і заміна профлиста. Усі зазначені роботи були спрямовані на відновлення функціонального стану складського приміщення та забезпечення можливості його подальшої експлуатації за призначенням. Вартість виконання робіт за договором, згідно з узгодженим сторонами кошторисом, становила 420 000 (чотириста двадцять тисяч) гривень. Оплата робіт мала здійснюватися Замовником після підписання актів приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 1.4 Договору підряду, для виконання будівельно-монтажних робіт з відновлення приміщення складу використовувалися матеріали та механізми, надані Замовником, перелік яких визначений у Додатку №1 до договору. На підтвердження фактичної передачі таких матеріалів 14.11.2022 сторонами було складено Акт приймання-передачі будівельних матеріалів, який засвідчує отримання Підрядником необхідних ресурсів для виконання робіт. У період з листопада 2022 року по квітень 2023 року ним, як Підрядником, були виконані всі передбачені договором будівельно-монтажні роботи у повному обсязі та відповідно до технічних вимог і умов договору. По завершенні робіт 07.04.2023 сторонами було підписано Акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт, який підтверджує їх належне виконання та відсутність претензій з боку Замовника щодо якості чи обсягів. Таким чином, сторони діяли в межах вимог чинного законодавства України, укладення та виконання договору підряду №3/10 від 03.10.2022 здійснювалося відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів України, а також податкового законодавства. Усі господарські операції за цим договором мають реальний характер, підтверджуються первинними бухгалтерськими документами (договір, кошторис, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі матеріалів, платіжні документи) та відображені у податковій звітності обох сторін у встановленому законом порядку.
18.11.2025 у зв`язку із надходженням від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи по суті відкладено до 09.12.2025 о 09:20 год.
09.12.2025 у зв`язку із необхідністю надання учасниками справи додаткових пояснень, розгляд справи по суті відкладено до 11.12.2025 09:00 год.
В судовому засіданні 11.12.2025 представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові та запереченнях на відзив.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, та п.п. 69.352 Податкового кодексу України, п.2 частини 1 ст.13 розділу IV, п.п. 923 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року №2464 - VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік та на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.01.2025 №624-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «АВМ-ПРОМ» проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «АВМ-ПРОМ» за період діяльності з 01.01.2018 - 30.09.2024 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством, та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами означеної перевірки, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 24.03.2025 №1267/04-36-07-04/39865515, відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «АВМ-ПРОМ»:
- пп.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено суми податку на прибуток на загальну суму 4 173 800 грн., в т.ч. в 2018 році в сумі - 18 191 грн., в 2019 році в сумі - 745 105 грн, в 2020 році в сумі 92 962 грн., в 2021 році в сумі 156 041 грн., в 2022 році в сумі 1 000 092 грн, в 2023 році в сумі 1 853 858 грн., в 1-3 кв. 2024 року в сумі 307 552 грн.;
- п.198.1, п.198.2, п.198.3, 198.5 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого підприємство занижено суми податку на додану вартість на загальну суму 1 231 025 грн., в т.ч. за грудень 2019 - 71 014 грн., за січень 2020 - 33 261 грн., за лютий 2020 - 387 420 грн., за січень 2021 - 103 291 грн., за грудень 2021 - 173 379 грн., за грудень 2022 - 75 289 грн., за січень 2023 - 1250 грн., за грудень 2023 193 165 грн., за вересень 2024 - 192 956 грн.;
- п.1201.2 ст.1201, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України буде застосовано штрафну санкцію не реєстрацію податкових накладних;
- п.1 ч.2 ст. 6 та ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, в частині несвоєчасної сплати суми єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування на суму 519,95 грн. за період з 16.05.2019 по 22.10.2019.
Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки 22.04.2025 ТОВ «АВМ-ПРОМ» подало заперечення на акт перевірки №1267/04-36-07-04/39865515 від 24.03.2025.
За результатами розгляду заперечень прийнято рішення, що висновки акту перевірки є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, а заперечення залишено без задоволення.
На підставі акта перевірки №1267/04-36-07-04/39865515 від 24.03.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті:
Не погоджуючись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «АВМ-ПРОМ» подало скаргу до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України №22584/6/99-00-06-01-01-06 від 05.08.2025 оскаржувані податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 14.05.2025 №, № та № необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Згідно з пп. 14.1.36., 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пп. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний:

- вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

- подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

- сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За пп. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 Податкового кодексу України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. Податкового кодексу України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1., 75.2. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно з абз.1 п.86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В ході судового розгляду позивачем процедура проведення перевірки не оскаржується.

Відповідно до п. 133.1. ст. 133 Податкового кодексу України платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

За пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Підпунктом 135.1. ст. 135 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно п. 136.1. ст. 136 Податкового кодексу України базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків.

Відповідно до п. 137.1. ст. 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що визначення фінансового результату до оподаткування для цілей формування об`єкта оподаткування податком на прибуток здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку, у якому відображені реальні господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Так, про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів.

При оцінці реальності взаємовідносин ТОВ «АВМ-ПРОМ» з ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_2 та ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО», в акті перевірки зазначається що відповідно до інформаційних баз даних: у ФОП ОСОБА_5 відсутні наймані працівники, а звітність за формою 20-ОПП щодо наявності об`єктів оподаткування через які провадиться діяльність не подавалася; у ФОП ОСОБА_2 рахувався 1 найманий працівник, а звітність за формою 20-ОПП щодо наявності об`єктів оподаткування через які провадиться діяльність не подавалася.

Також в акті перевірки зазначається, про неможливість здійснення ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» постачання ТОВ «АВМ-ПРОМ» у червні-липні 2019 року послуг зі створення та адаптації аудіовізуальних творів, у зв`язку із відсутністю на балансі необхідних для здійснення фінансово господарської діяльності основних засобів, нематеріальних активів, офісних приміщень тощо; відсутністю у ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» трудових ресурсів, необхідних для здійснення діяльності; неможливості встановлення походження послуг зі створення та адаптації аудіовізуальних творів у зв`язку із «обривом» ланцюга їх руху.

Суд зазначає, що така інформація не ґрунтується на фактичних обставинах, які встановлені за результатами документальних перевірок контрагентів позивача, а лише містить припущення податкового органу про неможливість здійснення ними господарської діяльності у зв`язку з відсутністю трудових ресурсів, основних засобів та ін., які економічно необхідні для виконання господарських операцій.

При цьому навіть відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), а основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу, при цьому відсутність такої інформації у інформаційних базах контролюючого органу не свідчить про відсутність укладання таких договорів зазначені обставини мають бути встановлені за наслідком проведення відповідної документальної перевірки, проведеної в порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Суд зауважує, що податкова інформація не є самостійною та достатньою підставою для висновку про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення саме позивачем податкового законодавства.

Судом встановлено рух активів між позивачем і його контрагентами (як продавцями, так і покупцями) та зміни у майновому стані позивача,.

Вказані обставини є підтвердженням реальності господарської операції, з урахуванням того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, а наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що узгоджується зі змістом постанов Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №826/22154/15 та від 26.06.2018 у справі №826/13029/14.

Сумнівність господарських операцій позивача обґрунтована податковим органом виключно інформацією, викладеною в інформаційних базах даних податкового органу не може слугувати підтвердженням нереальності господарської операції, оскільки така інформація містить лише загальну оцінку господарської діяльності контрагентів позивача та їх постачальників (покупців), без оцінки їх спільної діяльності, зокрема, щодо реальності здійснення досліджуваних господарських операцій.

Адже порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема в постанові від 20.03.2020 у справі №813/5407/15, від 16.04.2020 у справі №810/3443/18.

Так, рух активів та зміна структури активів і зобов`язань позивача підтверджується фактом перерахування грошових коштів на користь його контрагентів у якості оплати за поставлені товарно-матеріальні цінності від ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» та надані послуги від ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_6 . Вказані обставини не заперечуються і самим відповідачем, що прямо відображено в акті перевірки по кожному із зазначених контрагентів.

Отже, наявні належні та допустимі докази, які свідчать про фактичне виконання договірних зобов`язань, як з боку контрагентів позивача, так і з боку самого позивача, що унеможливлює висновки контролюючого органу про нереальність спірних господарських операцій.

Щодо взаємовідносин ТОВ «АВМ-ПРОМ» з ФОП ОСОБА_3 на підставі Договорів підряду №3/10 від 03.10.2022 та №300823 від 30.08.2023 - суд зазначає наступне.

Відповідно до Договору №3/10 від 03.10.2022 ТОВ «АВМ-ПРОМ» іменується як «Замовник», а ФОП ОСОБА_3 - «Виконавець».

Згідно п. 1.1. Договору, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи по відновленню приміщення складу за адресою: Дніпропетровська обл., смт. Васильківка, вул. Будівельників, 137 та здати його в заданий строк, а Замовник зобов`язується прийняти об`єкт та оплатити виконанні роботи.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, строк завершення робіт - не пізніше 30.04.2023 року (п. 1.7. Договору), вартість робіт передбачених Договором, становить 420 000,00 грн. (п.2.1. Договору) з авансом у розмірі 100,000,00 грн. без ПДВ до початку таких робіт шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п.2.1. Договору).

На виконання умов Договору підряду №3/10 від 03.10.2022 ФОП ОСОБА_3 здійснив роботи, передбачені Договором у встановлений термін, а Позивач ТОВ «АВМ-ПРОМ» отримав виконані роботи.

Згідно Додатку №1 до Договору підряду №3/10 від 03.10.2022 (кошторису), було виконано наступні роботи на суму 420 000,00 грн., без ПДВ : Частковий демонтаж кладки - 33 750,00 грн. сума без ПДВ, Частковий демонтаж металоконструкцій сума 18 550,00 без ПДВ, Частковий демонтаж профлиста 57 80,00 сума без ПДВ, Монтаж блоків - 34 940,00 сума без ПДВ, Відновлення, виготовлення та монтаж металоконструкцій - 127 820,00 грн. сума без ПДВ, Монтаж та заміна профліста - 147 660,00 грн. сума без ПДВ.

Окрім того, в ході перевірки з`ясовано, що ТОВ «АВМ-ПРОМ» передано матеріали для виконання ремонту складських приміщень на суму 509 797,74 грн., яка складається з наступних будівельних матеріалів: Арматура 10 мм А 500С вартістю 27 635,88 грн, Арматура 12 мм А 500С вартістю 8 330,00 грн., Арматура 16 мм А 500С вартістю 46 157,55 грн, Арматура 8 мм А 500С вартістю 15 259,20 грн., Бетон В20П4 (М250) вартістю 57 666,90 грн., Блок фундаментний ФБС 24-4-6 вартістю 128 000,00 грн., Гідрофобна добавка до бетонів (Sika)-1 (1,5кг) вартістю 1 693,32 грн., Грунт ПФ-010М 12кг ZEBRA серія Акварель 818 Темно-сірий вартістю 1 722,50 грн., Електроди Моноліт РЦ 3мм 2,5кг ПлазмаТек вартістю 2 666,70 грн., Емаль алкідна "Корабельная" ПФ-115(2,8) (темно-сіра) вартістю 2 837,36 грн., Круг абразивний відрізний по металу 230х2,5х22,23 EXPERT вартістю 733,40 грн., Лист оцинкований 0,5 *1250*3000 вартістю 3 500,00 грн., Пісок 40 кг вартістю 5 000,40 грн., Пластифікатор та протиморозна добавка Sika Antifreeze Arctika 5кг вартістю 966,68 грн., Профілі сталеві листові НС-44 цинк вартістю 131 286,78 грн., Розчинник/ан уайт-спіриту для фарб емал та лаків ТМ "FAZENDA" 4л вартістю 972,51 грн., Цемент ПЦ ІІ/А-Ш-500 тара 25 кг EU вартістю 18 367,30 грн., Швелер № 10 вартістю 21 336,09 грн., Швелер № 14П вартістю 18 728,55 грн., Швелер № 8 вартстю 16 936,62 грн.. Перевіркою встановлено, що в бухгалтерському обліку операції з придбання ремонтних робіт та вартість переданих матеріалів відображено наступним чином: Дт 15 Кт 631 на суму 420 000,00 грн., Дт 15 Кт 201 на суму 509 797,74 грн., Дт10 Кт15 на суму 929 797,74 грн.

В подальшому вартість ремонту включена до складу витрат на збут наступним чином: Кт 13 Дт 93 на суму 929 797,74 грн.

Судом встановлено, що 15.05.2019 між ТОВ «АВМ-ПРОМ» та фізичною особою, ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_4 ) укладений договір оренди нежитлових приміщень №137 від 15.05.2019 за адресою: смт. Васильківка, Васильківський район, Дніпропетровська область, вулиця Будівельників, буд. №137. Зазначений Договір оренди на підставі додаткових угод до цього договору був пролонгований та діяв до жовтня 2023 року.

Внаслідок повного обвалу будівлі за повним падінням даху орендованих приміщень, подальше його використання за цільовим призначенням було не можливим.

Враховуючі необхідність використання в господарської діяльності складських приміщень, безпосередньо біля залізничної та неможливістю знайти аналогічне складське приміщення, директором підприємства, відповідно до умов Договору оренди нежитлових приміщень №137 від 15.05.2019, яким передбачено що в обов`язок орендаря входить, зокрема, п.2.2.9. «Здійснювати за свій рахунок та на свій розсуд будівництво, поточний та капітальний ремонт орендованих Приміщень, у разі необхідності проводити реконструкції приміщень та споруд з метою їх укріплення. До поточного ремонту також відносяться роботи по систематичному і своєчасному запобіганню від передчасного зносу частин будівлі, споруди та інженерного обладнання шляхом проведення профілактичних заходів та усунення дрібних пошкоджень і несправностей», було прийнято рішення про проведення ремонтних робіт по відновленню приміщення складу.

Отже, задля виконання зобов`язань, зокрема, п.2.2.9. за Договором оренди, Орендар повинен був здійснити ці роботи. В результаті чого, між ТОВ «АВМ-ПРОМ» та ФОП ОСОБА_3 був укладений Договір підряду № 3/10 від 03.10.2022.

Витрати по ремонтним роботам в бухгалтерському обліку обліковуються як капітальні інвестиції та відображаються наступними проводками: Дт 15 Кт 631 420 000,00 грн. та Дт 15 Кт 201 509 797,74 грн.

С початком експлуатації вищевказаних капітальних інвестицій складаються «Акт введення в введення в експлуатацію основних засобів» №1404 від 14.04.2023 та Наказ № 1404ос від 14.04.2023 «Про введення в експлуатацію основних засобів».

За результатом цих дій на підприємстві створюється основний засіб - «Ремонт орендованого складу» на суму 929 797,74 грн. В бухгалтерському обліку це відображається наступною проводкою (згідно «Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій», затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 №291): Дт 10 Кт 15 суму 929 797,74 грн.

Оскільки в жовтні 2023 року закінчився термін дії договору оренди (у зв`язку із зміною власника) та відповідно до пп. 23-24 НП(С)БО 7, платником податків, було прийнято рішення про списання залишкової амортизації на витрати підприємства.

Наказом Міністерства фінансів України №92 від 27.04.2000, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», пунктами 23-24 НП(С)БО 7 визначено, що нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта, який встановлюється підприємством (у розпорядчому акті) при визнанні цього об`єкта активом (при зарахуванні на баланс), і призупиняється на період його реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання та консервації. При визначенні строку корисного використання (експлуатації) слід ураховувати: очікуване використання об`єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об`єкта та інші фактори.

За наведених обставин суд зазначає, що сам по собі факт здійснення капітальних інвестицій в орендований об`єкт нерухомості не свідчить про порушення платником податків вимог податкового законодавства. Контролюючий орган, визнавши спірні роботи капітальними, не довів неправомірності їх бухгалтерського обліку, порядку амортизації та подальшого списання залишкової вартості у зв`язку із припиненням дії договору оренди.

Отже, витрати, понесені ТОВ «АВМ-ПРОМ» на відновлення орендованого складського приміщення, здійснені з метою забезпечення можливості використання такого майна у господарській діяльності, відповідали умовам договору оренди №137 від 15.05.2019, були документально підтверджені та відображені в бухгалтерському обліку відповідно до вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби».

Контролюючим органом не доведено, що порядок формування, амортизації та списання вартості капітальних інвестицій в орендований об`єкт призвів до заниження фінансового результату до оподаткування за 2023 рік або суперечив вимогам податкового законодавства.

За сукупності викладених обставин, суд вважає, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, в означеній частині необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 14.05.2025 № - протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Пунктом 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення;

електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Згідно п. 193.1. ст. 193 Податкового кодексу України ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:

а) 20 відсотків.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до п. 200.1., 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.14. ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 рр. встановлено їх заниження на загальну суму 848 362 в т.ч. за грудень 2018 року в сумі 20 213 грн., за грудень 2019 року в сумі 88 819 грн., за грудень 2020 року в сумі 103 291 грн., за грудень 2021 році в сумі 173 379 грн., за грудень 2022 році в сумі 76 539 грн., за грудень 2023 року в сумі 193 165 грн., за грудень 2024 року в сумі 192 956 грн.

Вказане заниження, на думку контролюючого органу, виникло внаслідок списання палива на витрати на збут (Детальний опис порушення наведено в розділі 3.1.1.1 Акту перевірки).

Контролюючий орган дійшов висновку, що в порушення п.189.1 ст.189, абз.«г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «АВМ-ПРОМ» не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ по ТМЦ, що не використані в господарській діяльності підприємства (відсутністю належним чином оформлених первинних документів, що списання палива на транспортування, завищення норм витрат та відсутності придбання у відповідних кількостях пального), які придбані впродовж січня 2018 вересня 2024 року та які в бухгалтерському обліку підприємства, що перевіряється списано методом подвійного запису на кореспондуючих рахунках Дт 203 «Паливо» та Кт 93 «Витрати на збут» протягом січня 2018 вересня 2024 року, на загальну суму ПДВ 848 362 грн. в т.ч. за грудень 2018 року в сумі 20 213 грн., за грудень 2019 року в сумі 88 819 грн., за грудень 2020 року в сумі 103 291 грн., за грудень 2021 році в сумі 173 379 грн., за грудень 2022 році в сумі 76 539 грн., за грудень 2023 року в сумі 193 165 грн., за грудень 2024 року в сумі 192 956 грн.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВМ-ПРОМ» (надалі - Покупець) та Фермерським господарством «ІНТЕРКОМ-АГРО» (надалі -Постачальник) було укладено договір поставки №1/04 від 01.04.2019 (надалі - Договір).

Згідно з умовами пунктів 1.1, 2.1, 2.2, 3.1, 4.1 - 4.3 Договору, Постачальник зобов`язався поставити Покупцеві насіння соняшнику врожаю 2018 року в загальній кількості 672 тонни, а Покупець, у свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Ціна однієї тонни товару становила 9 900 грн (з ПДВ), а загальна вартість Договору - 6 652 800 грн (з ПДВ). Предмет, кількість та вартість товару чітко визначені сторонами в договорі.

У зв`язку із частковим невиконанням зобов`язань Постачальником (недопоставка 224,076 тони насіння соняшнику), ТОВ «АВМ-ПРОМ» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» про зобов`язання виконати умови Договору в частині допоставки товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2021 у справі №904/4488/21 зобов`язано Фермерське господарство Інтерком-Агро допоставити за договором поставки №1/04 від 01.04.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АВМ-Пром насіння соняшника врожаю 2018року в кількості 224,076 тони.

Крім того встановлено, що ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» не виконало обов`язок щодо належної реєстрації податкових накладних №1 від 02.05.2019 на суму 949 489,20 грн (у т.ч. ПДВ -158 248,20 грн) та №2 від 03.05.2019 на суму 1 170 803,70 грн (у т.ч. ПДВ -195 133,95 грн).

Внаслідок цього ТОВ «АВМ-ПРОМ» було позбавлене можливості включити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту, внаслідок чого підприємство зазнало документально підтверджених збитків у розмірі 353 382,15 грн.

Відповідно до пункту 5.4 Договору, у разі якщо внаслідок дій або бездіяльності Постачальника Покупцю зменшується розмір податкового кредиту або до нього застосовуються штрафні чи інші фінансові санкції, Постачальник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати Покупцю всі понесені збитки.

Так, ТОВ «АВМ-ПРОМ» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення збитків у розмірі 353 382,15 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2021 у справі №904/7907/21 стягнуто з Фермерського господарства «Інтерком-агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВМ-Пром» м. Дніпро збитки в розмірі 353 382 грн.15 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 300 грн. 73 коп.

Судом також встановлено, що придбане насіння соняшнику призначалося для подальшої реалізації ТОВ «Торгова Компанія «Золотий Дракон» (), що підтверджується відповідним договором, первинними документами, які надавалися контролюючому органу під час перевірки.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність у ФГ «ІНТЕРКОМ-АГРО» персоналу, майна та інших матеріальних ресурсів як підстави для визнання нереальності здійснення господарських операцій з придбання товару за договором поставки № 1/04 від 01.04.2019, як вже зазначалося раніше, нереальність господарських операцій з придбання товарів або послуг платником податку повинна підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях контролюючого органу, що базуються виключно на інформації про нібито недостатність трудових чи матеріальних ресурсів у контрагента.

Щодо доводів відповідача з правомірності винесення податкового повідомлення- рішення № від 14.05.2025 в частині списання палива без підтверджуючих документів, під час проведення планової перевірки, контролюючим органом встановлено, що платник податків за перевіряємий період з 01.01.2018 по 30.09.2024 року, під час здійснення господарської діяльності використовував на підприємстві вантажні автомобілі, що знаходяться в нього на підставі довгостроковій оренді.

Як зазначає відповідач, під час перевірки достовірності відображених показників у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість (рядки 1.1 8) за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 року контролюючим органом встановлено їх заниження на загальну суму 848 362 грн., у зв`язку з ненаданням платником податків первинних документів бухгалтерського та податкового обліку щодо використання ПММ у господарській діяльності за 20182024 роки.

Разом з тим судом встановлено, що ненадання відповідних документів було зумовлено їх викраденням, про що платник податків повідомив правоохоронні органи та контролюючий орган. Факт викрадення підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №1532 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) щодо кримінального правопорушення та іншої події та витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000157 від11.08.2025 за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, копії яких що містяться в матеріалах справи.

На виконання вимог пункту 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88, ТОВ «АВМ-ПРОМ» створило комісію, провело службове розслідування, за результатами якого складено акт № 1 від 25.03.2025 із детальним переліком втрачених документів, та звернулося до контролюючого органу із заявою про продовження термінів планової документальної перевірки та надання строку для відновлення втрачених документів.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення службового розслідування позивачем було вжито заходів щодо відновлення втрачених первинних бухгалтерських документів, які підтверджують використання паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності за період з 2018 по 2024 роки.

Суд враховує, що позивач повідомив контролюючий орган про втрату первинних документів у зв`язку з їх викраденням, звернувся до правоохоронних органів, створив комісію та вжив заходів для відновлення втрачених документів відповідно до вимог пункту 6.10 Положення №88. Зазначені обставини свідчать про наявність об`єктивних причин ненадання частини первинних документів під час проведення перевірки та підлягають врахуванню судом при оцінці доводів сторін.

За встановлених обставин, висновки контролюючого органу про заниження ТОВ «АВМ-ПРОМ» податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 848 362 грн ґрунтуються на формальній відсутності первинних документів під час проведення перевірки та припущенні про використання паливно-мастильних матеріалів поза межами господарської діяльності.

Водночас матеріалами справи підтверджено, що господарські операції позивача мали реальний характер, придбані товари використовувалися в межах господарської діяльності, а ненадання первинних бухгалтерських документів під час перевірки було зумовлено їх викраденням, про що платник податків належним чином повідомив правоохоронні органи та контролюючий орган і вжив передбачених законодавством заходів для їх відновлення.

З огляду на встановлені судом обставини, відсутність первинних документів на момент перевірки не може розцінюватися як безумовна підстава для застосування пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України та донарахування податкових зобов`язань з ПДВ, оскільки використання товарів у негосподарській діяльності належними та допустимими доказами не доведено.

Застосування положень пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України можливе лише за умови встановлення факту використання товарів, у тому числі пального, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. Натомість у межах спірних правовідносин контролюючим органом не наведено жодних обставин, які б свідчили про фактичне використання списаного пального в особистих, негосподарських або інших цілях, не пов`язаних із здійсненням господарської діяльності позивача.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2025 року в оскаржуваній частині не відповідає вимогам обґрунтованості та правомірності, а тому підлягає скасуванню

Зважаючи на те, що судом встановлено відсутність порушення ТОВ «АВМ-ПРОМ» п.198.5 ст. 198 ПК України щодо зниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 848 362 грн., безпідставним є застосування штрафної (фінансової) санкції згідно з п.1201.2 ст.1201, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України у сумі 23 800,00 грн., отже податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2025 також підлягає скасуванню.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом без належного з`ясування фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з порушенням принципів обґрунтованості та пропорційності, а також без дотримання встановленого законом стандарту доказування, у зв`язку з чим вони не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

В адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкт владних повноважень, а не на позивача. При цьому суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що вони не були отримані ним до його прийняття з незалежних від нього причин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №420/9371/22.

Положеннями частини 3 статті 77 КАС України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.02.2025 у справі №420/12149/23.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №200/2859/19-а.

При вирішенні спору цього спору, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.10.2023 у справі №1.380.2019.004162.

У справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини, керуючись критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення у справі Авшар проти Туреччини), вказав, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення (рішення від 14.02.2008 у справі Кобець проти України).

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2023 у справі №826/5397/18.

В своїй сукупності вказані нормативні положення свідчать, що саме відповідач повинен довести існування юридичного складу обставин, за наявності яких він може, а тому правомірно прийняв спірне рішення.

Всупереч зазначеному контролюючий орган в цій справі не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною 1 і часиною 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в загальному розмірі 30 280,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №5512 від 18.08.2025 на суму 9 084,00 грн та платіжною інструкцією №5530 від 04.09.2025 на суму 21 196,00 грн.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 30 280,00 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" (вул. Полонської-Василенко, буд. 6А, кв. 40, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49081; ІК в ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17 а, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005; ІК в ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ПН НОМЕР_2 ), фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ПН ), фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; ПН ), Фермерське господарство «ІНТЕРКМ-АГРО» (вул. Богми, буд. 24, м. Синельникове, Дніпропетровська область, 52500; ІК в ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 14.05.2025 за №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства на 5 154 999,25 грн. із них 4 173 800,00 грн. податкового зобов`язання, 981199,25 грн. штрафної санкції.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за формою Р № від 14.05.2025 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 1 538 781,25 грн., з яких 1 231 025,00 грн. податкового зобов`язання, 307756,25 грн. штрафних санкції.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми ПН № від 14.05.2025 р., яким Товариству з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" нараховано штрафні санкції у розмірі 23 800,00 грн. за порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями з використанням пального не в господарській діяльності за період 2018-2024 рр.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17 а, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49005; ІК в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВМ-ПРОМ" (вул. Полонської-Василенко, буд. 6А, кв. 40, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл.,49081; ІК в ) понесені позивачем судові витрати в сумі 30 280,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 грудня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков