Справа № 761/44055/25
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/849/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Путрі Д.В.

представника позивача Зубченко С.М.,

представника відповідача Рябоконь В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування постанови, закриття провадження у справі, скасування акту тимчасового затримання,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування постанови, закриття провадження у справі, скасування акту тимчасового затримання, в якому позивач просив скасувати постанову серії 2КІ № від 02.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки,паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., за частиною 3 статті 122 КУпАП, винесену Головним спеціалістом-інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкіним Павлом Вадимовичем та закрити провадження, скасувати рішення головного спеціаліста-інспектора Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкіна П.. про тимчасове затримання транспортного засобу автомобіля марки AUDI Q7 державний номер НОМЕР_1 , оформлене актом огляду та тимчасового затримання 02.09.2025 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 вересня 2025 року о 19:00 год. Головним спеціалістом-інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкіним Павлом Вадимовичем було винесено постанову серія 2КІ № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., за частиною 3 статті 122 КУпАП. Підставами притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП зазначено: Транспортний засіб зупинено на перехресті або ближче 10 м. від перехрестя, чим порушено пункт 15.9 ґ) Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Транспортний засіб позивача - автомобіль Марка: AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1 було вилучено та переміщено на спеціальний майданчик. Відповідно до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складеного 02 вересня 2025 р. о 18:37, огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з порушенням підпункту ґ пункту 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП. Для отримання транспортного засобу та повернення його зі штраф майданчика, позивач вимушений був сплатити штраф у розмірі 340,00 грн. та 34,00 грн. комісії, послугу з евакуації в розмірі 1270,00 грн. та 127,00 грн. комісії та послугу із зберігання транспортного засобу на штрафному майданчику в розмірі 648,00 грн. та 64,80 грн. комісії.

Позивач не погоджується із постановою серія 2КІ № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), вважає що постанова винесена безпідставно з порушенням його прав та вимог закону, оскільки належним доказом правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт зупинки автомобіля на перехресті або ближче 10 метрів від перехрестя.

Між тим, до постанови 2КІ № інспектором долучено, як докази вчинення

позивачем адміністративного правопорушення матеріали фотофіксації, з яких не вбачається ані перехрестя, ані можливості оцінити відстань від перехрестя. Крім цього, на фото достеменно очевидно, що транспортний засіб стоїть на піщаному покритті на значній відстані від дороги та тротуару. Також відповідачем не доведено, що зупинка автомобіля була такою, що суттєво перешкоджала дорожньому руху або створювала загрозу безпеці руху, що стало наслідком тимчасового затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик. Крім цього, інспектор з паркування невідкладно не проінформував про тимчасове затримання працівників поліції.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо його задоволення, звертає увагу, що автомобіль AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1 , було зупинено на перехресті, а саме: в місці розгалуження/прилягання проїзних частин вулиці Саперне Поле, а саеме в місці заокруглення проїзних частин. Замір відстані не було доцільно здійснювати, оскільки автомобіль зупинено безпосередньо на перехресті. Тимчасове затримання відбувалося шляхом доставлення транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик, оскільки він суттєво перешкоджає дорожньому руху. Позивача правомірно притягнуто до адмінвідповідальності, підстави для скасування постанови відсутні.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 03.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення присутніх учасників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

02 вересня 2025 року Головним спеціалістом-інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкіним Павлом Вадимовичем було винесено постанову серія 2КІ № про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 680 грн., за частиною 3 статті 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що транспортний засіб AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1 зупинено на перехресті або ближче 10 м. від перехрестя, чим порушено пункт 15.9 ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У примітці ст. 122 КУпАП роз`яснено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент його вчинення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки і стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, - юридична або фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

У відповідності до п. 1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо)

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Факт зупинки Позивачем транспортного засобу AUDI Q7, номерний знак НОМЕР_1 зупинено на перехресті було зафіксовано долученими фото, фіксацію якого проведено технічним засобом: АРМ Інстпектора, про що вказано в оскаржуваній постанові.

АРМ Інспектора - це технічний засіб, за допомогою якого здійснювалась фотофіксація правопорушення, який працює під управлінням операційної системи Android, має функції запису, зберігання, відтворення та передачі фото-, відеоінформації та на якому встановлене мобільний додаток «АРМ Інспектор», що є складовою частиною інформаційно-телекомунікаційної системи «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий», комплексна система захисту інформації якої має відповідний атестат відповідності Держспецзв`язку, володільцем якої є комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Оскільки фотофіксація здійснювалася не в автоматичному режимі, а за допомогою технічного засобу АРМ Інспектора безпосередньо Інспектором з паркування, вимоги Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не застосовувались.

Таким чином, фотофіксація адміністративного правопорушення здійснена належним технічним засобом.

Посилання позивача, що матеріали справи не містять доказів того, що автомобіль знаходився на перехресті суд не приймає до уваги, оскільки, як було зазначено вище перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Дослідивши фотознімки, які надані відповідачем в судовому засіданні та приєднані в якості доказів до оскаржуваної постанови, судом встановлено наявність на них GPS координат 50.41649944, 30.53130972.

З сторінки сервісу Google Maps за наданими координати встановлено, що транспортний засіб зупинений позивачем безпосередньо у місці заокруглення проїзних частин вулиці Саперне Поле, тобто на Y-подібному перехресті.

Доводи позивача про обов`язок інспектора з паркування проводити заміри відстані не можна вважати обґрунтованими, оскільки зупинка автомобіля здійснена безпосередньо на перехресті, а не ближче ніж 10 м до перехрестя.

Із вказаних фотографій чітко вбачається, що транспортний засіб позивача здійснив зупинку безпосередньо на перехресті. Вказаний факт не викликає жодних сумнівів, а тому твердження позивача про не здійснення інспектором вимірювань точної відстані суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку порушення пп.«ґ» п.15.9 ПДР України є очевидним. Будь-яких доказів на спростування доводів відповідача позивач суду не надав.

Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17.

Щодо скасування рішення головного спеціаліста-інспектора Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Каюкіна П. про тимчасове затримання транспортного засобу автомобіля марки AUDI Q7 державний номер НОМЕР_1 , оформлене актом огляду та тимчасового затримання 02.09.2025 р. варто зазначити наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «ґ» п. 2 частини 3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Тобто, виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик дозволяється лише у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990 (далі - Порядок № 990) тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3 Порядку № 990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів

Між тим, сама по собі зупинка транспортного засобу на перехресті, в тому числі як видно на фото, суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху за приписами п.п. ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача щодо відсутності перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеки дорожнього руху. При цьому, місце розташування транспортного засобу позивача не має жодних ознак спеціально відведеного майданчика для паркування.

Оскільки в судовому засіданні підтвердився факт скоєння позивачем правопорушення, суд не приймає до уваги посилання позивача, як на підставу скасування постанови, наявність певних процедурних порушень при винесені оскаржуваної постанови.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували факт протиправності прийняття відповідачем спірної постанови, до суду не надавалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.п. ґ п. 15.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову про скасування постанови, закриття провадження у справі слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 14-2, 122, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУПАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про скасування постанови, закриття провадження у справі, скасування акту тимчасового затримання,-залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент територіального контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), , м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корп.. 2.

Суддя: А.А.Осаулов