Справа № 640/1971/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 рокусправа № 640/1971/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої-судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Яськів В.Ю.,

представників позивача Кулика С.А., Швеця В.В.,

представника відповідача Шукайло О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Державної екологічної інспекції України про визнання незаконним та скасування пунктів припису,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (надалі також АТ «ОГХК», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної екологічної інспекції України (надалі також Держекоінспекція, відповідач) із вимогою про визнання незаконними та скасувати пункти 26, 29, 30, 32, 33, 34 Припису №4.3/007 від 29.11.2021.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадовими особами Державної екологічної інспекції України винесено припис №4.3/007 від 29.11.2021, який містить вимоги щодо усунення, у встановлені терміни, порушень законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища. Зокрема, приписом №4.3/007 від 29.11.2021 встановлено вимоги усунення порушень, виявлених під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та філії «Іршанський гірничо- збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». Водночас, позивач не погоджується з винесеним за результатами проведеної позапланової перевірки приписом про усунення виявлених порушень в частині пунктів 26, 29, 30, 32, 33, 34, що стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №640/1971/22 передано для розгляду судді Сидор Н.Т.

Ухвалою суду від 14.02.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/1971/22 за позовом Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Державної екологічної інспекції України про скасування пунктів припису.

Ухвалою суду від 03.06.2025 суд перейшов до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження та призначив у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.06.2025 суд задовольнив клопотання представників сторін про їх участь у підготовчих судових засіданнях та судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач проти позову заперечує повністю з тих підстав, що викладені в акті перевірки висновки відповідають встановленим фактичним обставинам, відтак порушень прав позивача при проведенні перевірки та оформленні її результатів не допущено. Стверджує, що припис прийнятий на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем в спростування заперечень, висловлених відповідачем у відзиві на позовну заяву, подано відповідь на відзив.

Відповідачем також подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зокрема наголошує, що задокументовані у акті допущення позивачем порушення вимог законодавства на час проведення заходу державного нагляду (контролю) були чинні, а тому Державна екологічна інспекція України здійснила вірне посилання на норми законодавства.

11.09.2025 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, що аналогічні змісту позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила з мотивів аналогічних, наведеним у відзиві на позовну заяву, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 11.12.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено, що листом АТ «ОГХК» від 25.10.2021 № 112/1492 звернулася до Державної екологічної інспекції Столичного округу про проведення позапланової перевірки за ініціативою суб`єкта господарювання.

За результатами розгляду лита АТ «ОГХК» від 25.10.2021 № 112/1492 Державна екологічна інспекція Столичного округу звернулась на адресу Державної екологічної інспекції України про проведення позапланової перевірки за ініціативою суб`єкта господарювання із залученням відповідних територіальних органів та Державної екологічної інспекції Столичного округу до здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства вказаного суб`єкта господарювання

Позапланова перевірка АТ «ОГХК» проведена згідно з наказом Державної екологічної інспекції України від 08.11.2021 № 486.

Предметом позапланового заходу державного нагляду (контролю) було дотримання вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природніх ресурсів Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» згідно з переліком питань, зазначених в уніфікованій формі акта, затвердженого наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 26 листопада 2019 року №450, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2019 за №1293/34264.

За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природніх ресурсів складено Акт № 4.3/007 від 22.11.2021, відповідно до якого виявленні порушення в філіях «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» та «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат».

Перевіркою було становлено ряд порушень вимог природоохоронного законодавства філією «Іршанський ГЗК», які зазначенні в акті від 22.11.2021 № 4.3/007 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів АТ «ОГХК», а саме філією «Іршанський ГЗК» Водного кодексу України, Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», Закону України «Про відходи», Закону України «Про охорону земель», Порядку ведення реєстру об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.1998 № 1360.

За результатом вказаної перевірки Державною екологічною інспекцією України винесено припис від 29.11.2021 № 4.3/007 з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства філією «Іршанський ГЗК».

Предметом спору є саме припис в частині оскарження пунктів припису щодо усунення виявлених порушень у філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі філія «Іршанський ГЗК») щодо пунктів №№ 26, 29, 30, 32, 33, 34, а саме:

26. здійснити виробничий контроль за охороною атмосферного повітря інструментально-лабораторними вимірюваннями параметрів викидів забруднюючих речовин ефективності роботи газоочисних установок на джерелах Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК»;

29. отримати висновок з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи) рекультивації відпрацьованих родовищ Середньої та Емілівської ділянок Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК»;

30. отримати дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких ПзУВ перевищує 1000 Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК»;

32. визначити в повному обсязі склад і властивості відходів, що утворюються під час виробничої діяльності Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК»;

33. внести до реєстрової картки об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів всі види відходів Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК»;

34. вжити всі заходи щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу Філії «Іршанський ГЗК» АТ «ОГХК».

Вважаючи, що спірний припис в частині пунктів 26, 29, 30, 32, 33, 34 прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначаються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до статті 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Відповідно до частин другої, третьої статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275 (далі Положення), Державна екологічна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Крім того, пунктом 7 Положення визначено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який, зокрема, встановлює порядок, умови та вимоги до проведення державного нагляду (контролю) у вигляді планових та позапланових заходів.

У частині другої, третьої статті 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить: обмеження чи зупинення (тимчасове) діяльності підприємств і об`єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, законодавства про оцінку впливу на довкілля, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин (пункт «в» частини першої 1 статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством (ст. 2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до частини шостої, сьомої, восьмої статті 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані, повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом та дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання.

Згідно з статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням.

Судом встановлено, що листом АТ «ОГХК» від 25.10.2021 № 112/1492 звернулася до Державної екологічної інспекції Столичного округу про проведення позапланової перевірки за ініціативою суб`єкта господарювання.

Позапланова перевірка АТ «ОГХК» проведена згідно з наказом Державної екологічної інспекції України від 08.11.2021 № 486.

За результатами проведеної перевірки складено акт за результатами проведення планового(позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від 22.11.2021 №4.3/007.

29.11.2021 з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення перевірки у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, відповідач виніс Припис № 4.3/007, згідно з яким на позивача покладено обов`язок виконання такого у визначений приписом строк.

Предметом спору у цій справі є припис про усунення виявлених порушень в частині пунктів 26, 29, 30, 32, 33, 34.

Оцінюючи правомірність вимог указаного припису в означених частинах, суд виходить з наступного.

Щодо пункту 26 припису, змістом якого передбачено: здійснення виробничого контролю інструментально-лабораторними вимірюваннями параметрів викидів забруднюючих речовин ефективності роботи газоочисних установок на джерелах №№ 1002-1, 1002-2, 1002-3.

У цій частині припису зазначено про порушення вимог абзацу сьомого частини першої статті 10 та статті 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Так, відповідно до абзацу сьомому частини першої статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» виробничий контроль за охороною атмосферного повітря здійснюється підприємствами, установами, організаціями та громадянами суб`єктами підприємницької діяльності в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря.

З матеріалів справи судом встановлено, що газоочисні установки на джерелах №№ 1002-1, 1002-2, 1002-3, як і дані джерела розміщені на Збагачувальній фабриці №1.

При цьому, даний виробничий підрозділ - Збагачувальна фабрика №1 разом з обладнанням (джерела №№ 1002-1, 1002-2, 1002-3) на виконання Наказу по філії «ІГЗК» АТ «ОГХК» №332 від 23.12.2019 зупинено, що підтверджується Актом про зупинку пилогазоочистного обладнання ЗФ №1 від 23.12.2019.

Таким чином, суд погоджується із стороною позивача, що інструментально-лабораторне вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин ефективності роботи газоочисних установок на джерелах №№ 1002-1, 1002-2, 1002-3 у 2020 - 2021 роках правомірно не здійснювалось, оскільки жодних викидів забруднюючих речовин не відбувалося у зв`язку із зупиненням виробничого комплексу.

Крім того, суд враховує, що до моменту зупинки обладнання, а саме до 01.01.2020 виробничий контроль інструментально-лабораторними вимірюваннями параметрів викидів забруднюючих речовин ефективності роботи газоочисних установок на джерелах №№ 1002-1, 1002-2, 1002-3 проводився, що підтверджується Актами перевірки технічного стану установки очисти газу та протоколами вимірювань від 03.05.2019 та від 05.11.2019.

Відтак, позивачем не допущено порушення вимог абзацу сьомого частини першої статті 10 та статті 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а тому пункт 26 припису є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо пункту 29 припису, змістом якого передбачено: отримання висновку з оцінки впливу на довкілля (висновок державної екологічної експертизи) рекультивації відпрацьованих родовищ Середньої та Емілівської ділянок Межирічного родовища.

У цій частині припису зазначено про порушення вимог статті 3, частини третьої статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Так, стаття 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» встановлює, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Відповідно до частини 3 статті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» висновки державної екологічної експертизи, одержані до введення в дію цього Закону, зберігають чинність та мають статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

З матеріалів справи судом встановлено, що на філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на планову діяльність, в тому числі рекультивацію порушених земель, наявний висновок державної екологічної експертизи №6/1-4-1748 від 07.12.2000, який в силу приписів частини 3 статті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» зберігає свою чинність та має статус висновку з оцінки впливу на довкілля.

Суд приймає пояснення сторони позивача про те, що позивач не здійснював на час планової перевірки даний вид діяльності та не здійснював відпрацювання родовищ Середньої та Емилівської ділянок, що підтверджується наявним Спецдозволом на користування надрами №6027 від 11.02.2015. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Відтак, позивачем не порушено вимог статті 3, частини третьої статті 17 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а тому пункт 29 припису є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо пункту 30 припису, змістом якого передбачено: отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких ПзУВ перевищує 1000.

У цій частині припису зазначено про порушення вимог пункту «с» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи».

Відповідно до пункту «с» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

Суд враховує, що питання щодо отримання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких ПзУВ перевищує 1000, на час перевірки не було врегульовано на законодавчому рівні.

Листом Управління екології та природних ресурсів Житомирської ОДА № 2909/3-6/5-4-1471 від 17.06.2021 також підтверджується відсутність порядку отримання такого дозволу.

Наведене свідчить про відсутність допущених позивачем порушень вимог пункту «с» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи», а відтак пункт 30 припису слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо пункту 32 припису, змістом якого передбачено: визначення в повному обсязі склад і властивості відходів, що утворюються під час виробничої діяльності філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

У цій частині припису зазначено про порушення пункту «в» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи».

Так, згідно пункту «в» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи», суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані визначити склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров`я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, судом встановлено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів» від 01 листопада 1999 року № 2034 проведено інвентаризацію відходів, за результатами якої виконано Звіт від 03.09.2021, у зв`язку з чим склад і властивості відходів, що утворюються у філії визначено в повному обсязі.

Наведене свідчить про відсутність допущених позивачем порушень вимог пункту «в» частини першої статті 17 Закону України «Про відходи», а відтак пункт 32 припису слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо пункту 33 припису, змістом якого передбачено: внесення до реєстрової картки об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів.

У цій частині припису зазначено про порушення абзацу четвертого пункту 10, пункту 11 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1360.

В ході судового розгляду справи стороною позивача зазначено, що на час перевірки згідно вимог чинного на той час законодавства всі види відходів, які утворюються в результаті ведення виробничої та господарської діяльності філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» внесені до Реєстрової картки об`єктів утворення, оброблення та утилізації відходів.

У матеріалах справи міститься копія з Реєстрової картки №5.2. від 23.09.2021, затверджена Управлінням екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації 23.09.2021.

Також згідно листа ГУ Держпродспоживслужби в Житомирській області № 05-02/3160 від 30.08.2021 зазначено, що розглянуто реєстрові карти об`єктів утворення відходів філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» за адресою: Житомирська область, Коростенський район, смт. Іршанськ, вул. Шевченка,1. В ході розгляду матеріалів зауваження відсутні.

Наведене свідчить про відсутність допущених позивачем порушень вимог абзацу четвертого пункту 10, пункту 11 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1360, а відтак пункт 33 припису слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо пункту 34 припису, змістом якого передбачено: вжиття заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків такого впливу.

У цій частині припису зазначено про порушення абзацу дванадцятого частини першої статті 35 Закону України «Про охорону земель».

Так, згідно абзацу дванадцятого частини першої статті 35 Закону України «Про охорону земель» зазначено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Суд погоджується із позивачем, що зі змісту даного пункту припису не можливо визначити, згідно яких земельних ділянок позивачу необхідно вжити заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу і яку ліквідацію наслідків такого впливу позивач має здійснити.

Суд погоджується із позивачем, що вимоги пунктів 32, 33 і 34 припису є неконкретизовані стороною відповідача та акцентує увагу на позиції Верховного Суду, висвітленій в постанові від 05 червня 2019 року у справі № 816/581/16, згідно якої включення до змісту припису вимог, які не спрямовані на усунення конкретних виявлених порушень законодавства, а мають загальний характер, суперечить суті та меті припису як розпорядчого документа, що складається за результатами заходу державного нагляду.

Наведене свідчить про відсутність допущених позивачем порушень вимог абзацу дванадцятого частини першої статті 35 Закону України «Про охорону земель», а відтак пункт 34 припису слід визнати протиправним та скасувати.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На думку суду, позивач надав належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, в той час як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття припису в частині його оскарження з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, не виконав, а тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до КАС України, суд виходить з наступного.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжним дорученням №27 від 05.01.2022 позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (вул. Монастирського Дениса, буд.3, м.Київ, 03035; ) до Державної екологічної інспекції України (пров. Новопечерський, буд. 3, корп. 2, м.Київ, 01042; ) про визнання незаконним та скасування пунктів припису, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати пункти 26, 29, 30, 32, 33, 34 припису Державної екологічної інспекції України від 29.11.2021 №4.3/007.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної екологічної інспекції України на користь Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2025.

Суддя Сидор Н.Т.