Справа № 603/606/25
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/606/25
Провадження №2-а/603/35/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 3904 від 03.11.2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вищевказана постанова є необґрунтованою та незаконною, винесена за відсутності належних і допустимих доказів вчинення правопорушення. В оскаржуваній постанові йому ставиться у провину порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із непроходженням (відмовою від проходження) військово-лікарської комісії (далі ВЛК) з 2015 року і дотепер. Також згідно з цією постановою він через зазначені обставини з 05.10.2025 року перебуває у базі розшуку Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області. Проте йому не була надіслана у встановленому порядку повістка про виклик до ТЦК та СП для направлення на проходження ВЛК і таку повістку він не отримував. Зазначає, що у 2022 році, після введення на території України воєнного стану, пройшов ВЛК і відповідно до висновку комісії його визнано тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я у зв`язку з переломом крила правої клубової кістки та надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Більш того, 01.11.2025 року він розпочав процедуру повторного проходження ВЛК. Відповідач, окрім того, порушив процедуру притягнення його до адмінвідповідальності, оскільки про складення стосовно нього протоколу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП йому не було відомо і вказаний протокол він не отримував, внаслідок чого був позбавлений можливості надати свої пояснення. На підставі наведеного просить позов задовольнити.

Також позивач просить поновити строк звернення до суду із цим позовом, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки він не є фахівцем у галузі права, а центр з надання безоплатної правничої допомоги призначив адвоката для здійснення представництва його інтересів у цій справі лише 14.11.2025 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 вказує, що відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» позивач, як військовозобов`язаний, який був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час, був зобов`язаний пройти до 05.06.2025 року повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Окрім цього, Закон встановив обов`язок громадян самостійно звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду. Водночас повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 у зазначених випадках не надсилаються. Проте ОСОБА_1 вказаних вимог Закону не виконав. У зв`язку із зазначеним порушенням 30.10.2025 року працівники Національної поліції доставили ОСОБА_1 у п`ятий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 також зобов`язаний оновлювати свої облікові та персональні дані, у тому числі й відомості про результати медичних оглядів, проте на момент складення адмінпротоколу була наявна інформація про проходження позивачем останнього медичного огляду лише у 2015 році. Таким чином, позивач порушив правила військового обліку і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Під час оформлення протоколу ОСОБА_1 , скориставшись правом надати пояснення, зазначив, що не знав про необхідність проходження повторного медичного огляду. Вказане, вважає, спростовує доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено у його відсутності. На підставі наведеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача вказує, що ОСОБА_1 не розуміє за що саме його притягнуто до адмінвідповідальності, оскільки звинувачення, викладені у відзиві, протоколі та винесеній на його підставі постанові, відрізняються. Так, згідно з протоколом позивачу, серед іншого, ставиться у провину порушення пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаного, резервістів. Проте строк притягнення до адмінвідповідальності за порушення вказаних вимог сплинув 16.07.2025 року, а зазначений пп. 10-1 п. 1 Правил виключено. Окрім того, згідно з протоколом ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 п. 10 ч. 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», відповідно до яких громадяни України, які перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішенням ВЛК відповідного Р(М)ТЦК та СП. Отже, за наведених обставин ініціатором проходження ВЛК є не сам військовозобов`язаний, а відповідний ТЦК та СП, проте у матеріалах справи відсутнє рішення про необхідність проходження ОСОБА_1 медичного огляду.

Більш того, в оскаржуваній постанові відсутня вказівка на порушення позивачем вищевказаних вимог законодавства про військовий облік і військову службу. Натомість ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24.11.2025 року у ІНФОРМАЦІЯ_3 витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Суд установив такі обставини.

30.10.2025 року старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 склала стосовно ОСОБА_1 протокол № 178 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно із вказаним протоколом ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, а саме не уточнив свої персональні дані через ЦНАП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному (міському) ТЦК та СП, не пройшов ВЛК, що вчинено в особливий період.

Як видно зі змісту протоколу, ОСОБА_1 під час оформлення адмінматеріалів пояснив, що не був проінформований про необхідність проходження ВЛК.

На підставі цього протоколу 03.11.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 виніс постанову № 3904 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови видно, що 30.10.2025 року о 16 год 15 хв ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час звіряння військово-облікових даних установлено, що ОСОБА_1 перебуває на війковому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 і відповідно до інформації АІТС «Оберіг» з 05.10.2025 року він є у базі розшуку Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, підстава непроходження (відмова проходження) військово-лікарської комісії з 2015 року і дотепер.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що вчинено в особливий період.

На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, до позову, серед іншого, долучено копію належного позивачу посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 01.10.2015 року, а також копію картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного для визначення ступеня придатності до проходження військової служби від 13.11.2025 року

Зі змісту вказаної картки обстеження видно, що ОСОБА_1 01.11.2025 року розпочав проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до проходження військової служби.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 2025-113-1427-3789-7 від 13.11.2025 року за результатами огляду ОСОБА_1 визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Водночас він є непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах. Зі змісту цієї довідки також видно, що у ОСОБА_1 виявлено консолідований перелом крила правої клубової кістки.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані у справі докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 2 ст. 286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), що безпосередньо унеможливлює чи ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними й допустимими засобами доказування.

Установлено, що оскаржувану постанову винесено 03.11.2025 року, а ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із цим позовом 21.11.2025 року.

Згідно з копією доручення № 017/04.2/10673 від 14.11.2025 року Західний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги 14.11.2025 року призначив ОСОБА_1 адвоката Андрусенка І. Я. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у справі про оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3904 від 03.11.2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зважаючи на вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, зважаючи на незначний пропуск визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України строку, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 3904 про адміністративне правопорушення від 03.11.2025 року.

Щодо вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Диспозиція цієї статті є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які стосуються оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює (визначає) Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-XII).

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону

Згідно з абз. 1 п. 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міноборони України № 402 від 14.08.2008 року, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок).

Під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (абз. 3 пп. 1 п. 27 Порядку).

Водночас у п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 року установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Статтею 22 Закону № 3543-XIІ, окрім того, встановлено й інші обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким ст. 22 вищевказаного Закону викладено у новій редакції.

Так, згідно з абз. абз. 1 - 6 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження (абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII).

Схожий за змістом обов`язок був встановлений абз. 4 пп. 10-1 п. 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 1487 від 30.12.2022 року, згідно з яким у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Проте на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 916 від 30.07.2025 року пп. 10-1 п. 1 цього Порядкувиключено.

Отже, у період з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року військовозобов`язані, зазначені в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII зобов`язані були оновити свої облікові дані.

Окрім того, відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У силу вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд звертає увагу на те, що суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 ставиться у провину непроходження (відмова від проходження) ВЛК з 2015 року і до моменту винесення цієї постанови, тобто до 03.11.2025 року.

Як вже було зазначено, обов`язок громадян щодо проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, серед іншого, передбачений абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII. Порядок направлення на проходження та проходження такого огляду визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Спеціальний порядок проходження вищевказаного медичного огляду військовозобов`язаними, визнаними обмежено придатними до військової служби, передбачений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 року.

Проте дії (бездіяльність) позивача щодо непроходження (відмови від проходження) ВЛК кваліфіковано як порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII, яким передбачено обов`язок військовозобов`язаних уточнити облікові дані протягом 60 днів.

Також суд звертає увагу на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється тільки в межах обставин, викладених у протоколі. Тобто орган, який розглядає справу про адмінправопорушення, не наділений повноваженнями самостійно змінювати викладені у протоколі фактичні обставини чи пред`являти нові звинувачення.

Проте всупереч цьому, а також не зважаючи на те, що у протоколі, складеному за ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивачу ставиться у провину порушення вимог пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку із порушенням вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII.

На переконання суду, таке нечітке та неконкретне викладення суті правопорушення, зміна суті звинувачення та правової кваліфікації інкримінованого позивачу діяння порушує право позивача на захист та справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Водночас строки притягнення до відповідальності за порушення вимог абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII на момент винесення оскаржуваної постанови сплинули.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Уточнення облікових даних відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII стосується обов`язку військовозобов`язаних оновити свої дані у період з 18.05.2024 року до 16.07.2024 року, а тому останнім днем притягнення до адмінвідповідальності за порушення вказаної вимоги Закону № 3543-XII є 16.07.2025 року.

Окрім того, суд наголошує, що відповідно до приписів п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів.

Адміністративна відповідальність та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності закріплений у ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості), у силу якого ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

У відзиві на позовну заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_3 посилається на те, що підставою винесення оскаржуваної постанови слугували відомості про проходження ОСОБА_1 останнього медичного огляду для визначення придатності до військової служби лише у 2015 році. Проте до відзиву не долучено жодних доказів, які б підтвердили вказані обставини.

Враховуючи наведене, саме по собі описання вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, викладене в оскаржуваній постанові, не може бути належним доказом вчинення позивачем такого порушення.

Інші доводи сторін суд вважає малозначними.

Вказані вище обставини з огляду на відсутність у матеріалах справи належних і достатніх доказів порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, виключають притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та скасувати постанову № 3904 про адміністративне правопорушення від 03.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 159, 246, 255, 286 КАС України, ст. ст. 251, 258, 280, 283, 286 КУпАП, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 3904 про адміністративне правопорушення від 03.11.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова