Справа № 179/1914/25
Суддя: Ковальчук Т. А.
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 жовтня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно позивача винесена постанова № 349 за справою про адміністративне правопорушення, згідно якої, постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень.

Постанова вмотивована вчиненням з боку ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач зазначає, що вищезазначена постанова винесена в супереч вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам, в наслідок чого підлягає скасуванню.

Так, за змістом оскаржуваної постанови викладено наступну суть адміністративного правопорушення:

«27 жовтня 2025 року, по прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов язаного громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що:

1.Всупереч положенням п.п. 3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 року та п.п. 4 п.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022року порушив терміни проходження чергової ВЛК (кожні п`ять років);

2.Всупереч положенням: п.п.2 п.1 ст. 37 ЗУ № 2232 «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року, п. 23 Постанови КМУ № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервісті» від 30.12.2022 року та п.п. 8 п.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, у передбачений законодавством семиденний строк від дати досягнення 27-ми років (27.12.2022 року) не вжив заходи зі своєчасного зняття з обліку призовників та постановки та облік у статусі військовозобов`язаного та, відповідної, зміни військово-облікового документа, а також оновлення військово-облікових даних;

3.У порушення вимог п.п. 10.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ№ 1487 від 30.12.2022 року не вжив заходів з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також в порушення положень абз. 6 п. 3 ст. 22 закону України № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року та вимог п.п.101 п.1 додатку № 2 «порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року впродовж передбаченого 60-ти денного терміну не уточнив власні персональні дані встановленим законодавством способом, чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку так і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 6 п.10 ст. 1 ЗУ «про військовий обов`язок і військову службу», Указ президента України «про введення воєнного стану у Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами внесеними Указами № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023) та Указ Президента України «про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами № 342/2022 від 17.05.2022, № 574/2022 від 12.08.2022, № 758/2022 від 07.11.2022, № 59/2023 від 06.02.2023), чим вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, впродовж перебігу оголошеного особливого періоду (Лист Верховного Суду України від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18).»

Позивач зазначає, що він притягнутий до адміністративної відповідальності безпідставно, так як вищевикладена суть адміністративного правопорушення суперечить фактичним обставинам дотримання позивачем встановленого порядку військового обліку.

Так, позивач є військовозобов`язаною особою та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач прийнятий на військовий облік в якості військовозобов`язаного 16.11.2000 року, що підтверджено відомостями, що відображені в паперовому військово-обліковому документі № НОМЕР_1 , виданим на ім`я позивача 21.10.2025 року 1-відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, так як має відстрочку у зв`язку з бронюванням за місцем роботи AT «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укрататнафта». Термін відстрочки від військової служби (бронювання) до 21.01.2026 року.

17.10.2025 року до відома позивача адміністрацією AT «Укрататнафта», за місцем його роботи, було доведено наказ № 599 від 17.10.2025 року, про сповіщення його про виклик 21.10.2025 року на 09 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно сповіщення, доведеного наказом № 599 від 17.10.2025 року, позивач самостійно 21 жовтня 2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому було вручено чергове направлення для проходження військово-лікарської комісії, яка позивачем була пройдена в той же день.

Після надання до ІНФОРМАЦІЯ_2 документу, яким підтверджено проходження військово-лікарської комісії, посадовими особами на адресу позивача було висунуто пропозицію сплатити штраф за порушення військового обліку в розмірі 8500 грн. та при цьому надано аркуш паперу, з зазначеними банківськими реквізитами для сплати грошових коштів, без будь-яких додаткових відомостей.

Так як позивач не здійснив жодного порушення, пов`язаного з дотриманням порядку військового обліку, він відмовився безпідставно сплачувати суму коштів, запропоновану посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та попрохав вказати йому вид порушення, яке ним було допущене і за яке він повинен сплачувати штраф.

Отримавши відмову сплачувати суму коштів, на запропоновані банківські реквізити, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано позивачу вказівку з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 30.10.2025 року, з зазначенням, що в цей день йому повідомлять про обставини допущеного ним порушення.

30.10.2025 року позивач в чергове самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , де йому відразу було вручено оскаржувану постанову № 349 та поставлено перед фактом про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач стверджує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього, у відповідності до вимог чинного законодавства України, не здійснювався взагалі.

В порушення процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення, позивача повідомлено про розгляд справи (та взагалі відкриття справи) не було, й відповідно у позивача була відсутня можливість бути присутнім при розгляді справи, подавати клопотання, надавати пояснення і заперечення та зокрема залучити фахівця в галузі права.

Виходячи із змісту норми ст. 258 КУпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення у справі за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП обов`язковим не являється виключно у випадках , якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ... будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки ... підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідач, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП, мав право винести постанову, без складання відповідного протоколу у справі про адміністративне правопорушення виключно за умови неявки ОСОБА_1 до місця розгляду справи про адміністративне правопорушення без поважних причин або неповідомлення причин неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, при цьому Кондратьев повинен був бути належним чином повідомленим про дату, час і місце виклику, та у територіального центру комплектування та соціальної підтримки повинні бути підтверджуючі документи про отримання Кондратьєвим виклику.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 ніколи не викликався до ТЦК та СП для розгляду справи про адміністративне правопорушення та взагалі не володів інформацією про розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, позивач стверджує, що в посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 не може бути підтверджуючих документів про отримання ним виклику для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що за текстом вона містить пряме посилання на ту обставину, що ОСОБА_1 не визнав своєї провини.

Щодо суті інкримінованого правопорушення вважаємо за доцільне зазначити наступне:

Відповідно до п. 1 інкримінованого правопорушення відповідачем вказано, про порушення позивачем термінів проходження військово-лікарської комісії (кожні п`ять років).

19 травня 2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024 р. № 3696-ІХ, яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною третьою, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 р. норми частини 3 ст. 210 КУпАП не існувало. Тобто з 19.05.2024 р. було встановлено 60-денний строк, щоб громадянам України уточнити свої дані щодо виконання військового обов`язку, що передбачає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

В контексті інкримінованого правопорушення, викладеного в п.1 описової частини суті адміністративного правопорушення вбачається, що позивачу ще у 2004 році виповнилося 27 років, і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, коли він мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний, однак законом не визначалось строків виконання цього обов`язку. З вказаного періоду часу у позивача також виникав обов`язок щодо періодичного проходження ВЛК, про що зазначено в п. 1 описової частини суті адміністративного правопорушення, викладеної в протоколі.

З урахуванням вищевикладеного, позивач не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП починаючи з 2004 року, бо норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року, одночасно із вказівкою про 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку.

Позивач стверджує, що своєчасно проходив військово-лікарську комісію та відповідно надавав вказані відомості до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Позивач мав особисту зацікавленість у суворому дотриманні порядку військового обліку, так як має відстрочку від військової служби, у зв`язку з бронюванням за AT «Укрататнафта» та отримання відстрочки було безпосередньо пов`язане з необхідністю дотримання порядку військового обліку.

Військово-лікарська комісії позивачем була пройдена 31.10.2019 року, та вказана інформація була доведена до відома відповідача, вона фактично була проігнорована, що стало наслідком зазначення в оскаржуваній постанові відомостей, що не відповідали дійсності.

Щодо п. 2 суті інкримінованого правопорушення, де вказано, що позивач «від дати досягнення 27-ми років (27.12.2022 р) не вжив заходів зі своєчасного зняття з обліку призовників та постановки та облік у статусі військовозобов`язаного та відповідної зміни військово-облікового документу, а також оновлення військово-облікових даних».

Викладена суть правопорушення фактично вигадана відповідачем та не може стосуватися особи позивача, оскільки 27 років позивачу виповнилося 03.02.2004 року, а не 27.12.2022 року, як про це вказано в тексті оскаржуваної постанови.

Позивач вже станом на 16.11.2000 року перебував на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджено відомостями, відображеними у паперовому військово-обліковому документі № 1, виданому ІНФОРМАЦІЯ_4 . Більш того, попередньо, в 2019 році позивач також документувався тимчасовим військово- обліковим документом військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків.

Щодо п. 3 інкримінованого правопорушення, яке на думку відповідача полягало у неуточненні позивачем власних персональних даних встановленим законом способом, впродовж 60-денного терміну.

Позивач належним чином уточнив свої облікові дані через електронний кабінет військовозобов`язаного, що підтверджено відповідною відміткою, відображеною в електронному військово-обліковому документі.

Отже, позивач не погоджується із зазначеним рішенням, бо вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 30.10.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову № 349 про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а. с. 14).

Підставою для накладення стягнення, які зазначені в самій постанові є те, що «27 жовтня 2025 року, по прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов язаного громадянина України ОСОБА_1 встановлено, що:

1.Всупереч положенням п.п. 3.2 розділу 3 Наказу Міноборони України № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» від 14.08.2008 року та п.п. 4 п.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022року порушив терміни проходження чергової ВЛК (кожні п`ять років);

2.Всупереч положенням: п.п.2 п.1 ст. 37 ЗУ № 2232 «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 року, п. 23 Постанови КМУ № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервісті» від 30.12.2022 року та п.п. 8 п.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, у передбачений законодавством семиденний строк від дати досягнення 27-ми років (27.12.2022 року) не вжив заходи зі своєчасного зняття з обліку призовників та постановки та облік у статусі військовозобов`язаного та, відповідної, зміни військово-облікового документа, а також оновлення військово-облікових даних;

3.У порушення вимог п.п. 10.1 додатку № 2 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ№ 1487 від 30.12.2022 року не вжив заходів з своєчасного звіряння персональних даних з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також в порушення положень абз. 6 п. 3 ст. 22 закону України № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року та вимог п.п.101 п.1 додатку № 2 «порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року впродовж передбаченого 60-ти денного терміну не уточнив власні персональні дані встановленим законодавством способом, чим порушив як встановлені вказаними нормативними актами правила військового обліку так і вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 6 п.10 ст. 1 ЗУ «про військовий обов`язок і військову службу», Указ президента України «про введення воєнного стану у Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами внесеними Указами № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023) та Указ Президента України «про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 (зі змінами, внесеними Указами № 342/2022 від 17.05.2022, № 574/2022 від 12.08.2022, № 758/2022 від 07.11.2022, № 59/2023 від 06.02.2023), чим вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, впродовж перебігу оголошеного особливого періоду (Лист Верховного Суду України від 13 липня 2018 року № 60-1543/0/2-18).»

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010року №23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

У відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення позивачем. Натомість з матеріалів справи вбачається, що відсутні будь-які відомості, що свідчать про порушення позивачем правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки постанову не можна визнати обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, внаслідок чого вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про поновлення процесуального строку, суд визнає наведені позивачем причини пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними, а тому пропущений строк для звернення до суду з даним позовом слід поновити.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., що становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 243-245, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 349 за справою про адміністративне правопорушення від ЗО жовтня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , згідно якої, постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень (сімнадцять тисяч гривень), у зв`язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.А.Ковальчук