Справа № 635/6637/25
Суддя: Базов О. В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/6637/25
Провадження № 2-адр/635/4/25
15 грудня 2025 року сел. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Базова О.В.
за участю секретаря Макаренко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Без`язичної Людмили Григорівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у адміністративній справі за позовною заявою Мухітдінова Р.Д. до Жигалюка Данила Олександровича та Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
20.08.2025 до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Без`язичної Л.Г. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області в адміністративній справі

№ 635/6637/25 вказану позовну заяву задоволено частково - постанову про адміністративне правопорушення серія ЕНА №5351031 від 30.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано та направлено справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.

05.12.2025 року представником позивача подано заяву про винесення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача разом із відповідною заявою надано: договір про надання правничої допомоги від 30.07.2025 № 30/07/25, акт наданих послуг від 30.07.2025 № 1/12, рішення Української національної асоціації адвокатів України від 21.07.2021 №13/1/7 «Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару». Договором та актом наданих послуг зазначається, що сума за надані послуги правничої допомоги у справі, що складаються з консультації, подання адвокатського запиту, опрацювання відповіді, підготовки, подання позовної заяви, підготовки та подання інших документів складає 10000 гривень.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.12.2025 зазначену заяву прийнято до розгляду.

10.12.2025 до суду надійшла заява представника відповідача Бузи В.А., в якій вона заперечує проти поданої заяви щодо стягнення витрат про правничу допомогу. Зокрема, представник відповідача зазначає, що заявлені представником позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу - є явно завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Водночас, у тексті договору про надання послуг з правничої допомоги відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі розрахунків/ рахунків, актів або інших двосторонніх документів.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлений представником позивача на суму 10000,00 грн. є не співмірним з наступних підстав: складністю справи, оскільки справа розглядається судом за правилами спрощеного провадження, без представництва в суді; виконання представником позивача робіт, що підтверджується розрахунком витрат на професійну правничу допомогу та актом виконаних робіт. У поданих документах належним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість наведених послуг з посиланням на первинні документи. Враховуючи предмет позову та незначну складність справи, час, витрачений адвокатом для надання послуг та обсяг таких, представник відповідача вважає, що сума 10000 грн. не є співмірною, а також те, що докази про оплату наданої адвокатом правової допомоги не були надані. Свою правову позицію оґрунтовує висновками Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 752/21464/18.

Також представник відповідача зазначає, що на позивача, відповідно до постанови серії ЕНА № 5361031 від 30.07.2025, накладено адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме штраф у розмірі 340 гривень, що дорівнює 20 неоподаткованим мінімумам доходів громадян. Заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн, що рівне близько 589 неоподаткованим мінімумам доходів громадян.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилася, подали до суду заяви, в яких просять заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити, судовий розгляд провести за їх відсутності.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 3 статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Звертаючись з заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача на підтвердження обставин понесення позивачем та розміру витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи, надано суду: договір про надання правової допомоги №30/07/25 від 30.07.2025, акт надання послуг № 1/12 до Договору про надання професійної правничої допомоги №30/07/25 від 30.07.2025, підписаний позивачем та адвокатом Без`язичною Л.Г., від 05.12.2025, копію рішення №13/1/7 від 21.07.2021 Про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару.

Так, 30.07.07.2025 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Без`язичною Л.Г. (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №30/07/25, згідно п. 2.1 договору, за цим договором адвокат зобов`язується надати послуги клієнту щодо захисту прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених договором тощо.

У п. 4.4 договору №30/07/25 про надання правничої допомоги визначено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт здійснює оплату суми гонорару адвоката визначеної п. 4.1 Договору ( гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту а даним договором), у строк не пізніше десяти робочих днів з дня після набрання законної сили судових рішень у справі, якщо сторони не домовляються про інше. Сплата гонорару можлива клієнтом без отримання ним рахунку.

Відповідно до п. 4.3 договору №30/07/25 про надання правничої допомоги, за підготування документів та представництво клієнта за цим Договором у суді першої інстанції Сторони визначили у фіксованому розмірі 10000,00 грн. Розмір гонорару не залежить від об`єму виконаних робіт /наданих послуг, витраченого часу, кількості судових засідань, підготованих документів..

Між адвокатом Без`язичною Л.Г. та клієнтом ОСОБА_1 25.03.2024 було підписано Акт № 1/12 до Договору про надання професійної правничої допомоги №30/07/25 від 30.07.2025 на загальну суму вартості робіт 10000,00 грн.

Згідно змісту зазначеного акту, зміст наданих послуг: Консультація клієнта та подання адвокатського запиту від 01.08.2025 року до Управління патрульної поліції в Рівненській області, опрацювання отриманої відповіді №228аз/41/30/01-2025 від 07.08.2025 року та додатків, підготовка та подання позовної заяви щодо визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, підготовка та подання до суду інших документів (відповіді на відзив, клопотання) по справі №635/6637/25

Даним актом підтверджено замовником відсутності претензій з його боку.

Разом з тим, реалізуючи своє право на відшкодування судових витрат, до стягнення з відповідача адвокатом заявлено розмір витрат на правничу допомогу - 10000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, у питанні доведеності оплати витрат на правову допомогу, сформувала наступні висновки:

«…склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.».

Вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу у постанові від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19 Верховний Суд виходив з наступного:

«…Судом першої інстанції правильно зауважено, що з огляду на приписи частини третьої статті 143 КАС України, докази на підтвердження судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів. При цьому суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 07.07.2023 у справі № 340/2823/21 дійшов наступних висновків:

«Частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Постановою Верховного суду від 16.06.2025 у справі №160/8292/23 зазначено, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України».

В ухвалах та постанові від 25.07.2023 у справі №340/4492/22, від 08.01.2024 у справі №580/3758/19, від 23.01.2024 у справі №380/12348/22 Верховний Суд дійшов висновку що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Крім того, вирішуючи питання відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд у постанові від 22.11.2024 у справі №420/15183/23 сформував наступні висновки:

«…за загальними правилами частини першої статті 143 КАС України, питання щодо судових витрат суд вирішує у рішенні, постанові або ухвалі.

Як виключення з цього правила, частиною 3 цієї статті передбачено можливість вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Однак, така можливість допускається лише за наявності поважних причин неможливості надати до закінчення судового розгляду докази понесених судових витрат.

Визначення частиною 7 статті 139 КАС України судових витрат не лише таких що сплачені, а й таких, що мають бути сплачені, не відміняє положень статті 143 КАС України, якою передбачено загальні підходи до порядку вирішення розподілу судових витрат саме під час постановлення рішення, постанови, ухвали.

Застосування положень статей 139 та 143 КАС України передбачає обов`язкове системне тлумачення цих норм, яке передбачає, що учаснику справи недостатньо лише «задекларувати» понесення в майбутньому судових витрат, а тим паче витрат на правову допомогу, а необхідно також довести неможливість з поважних причин оплатити її до прийняття рішення (постанови, ухвали) і на підтвердження таких причин надати відповідні докази.

Інакший підхід до розуміння природи судових витрат (зокрема витрат на правову допомогу) та порядку їх відшкодування, певною мірою узалежнить їх розмір від результатів розгляду справи і ускладнить можливість ревізії судом їх розміру на предмет розумності та співмірності відповідно до вимог частини 5 статті 134 та частини 9 статті 139 КАС України.

Покликання позивача в обґрунтування своїх висновків на акт прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05.12.2025 № 1/12 є безпідставним, оскільки такий акт підтверджує лише факт надання зазначених у ньому послуг, однак не містить інформацію про їх оплату, відтак в розумінні частини 7 статті 139 КАС України не є належним доказом понесення позивачем витрат по оплаті послуг адвоката щодо надання правової допомоги.

У зв`язку з викладеним, дослідивши також надані суду докази щодо обґрунтування судових витрат на правничу допомогу адвоката, враховуючи обгрунтованість заперечень відповідача щодо цих вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 243, 252 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Без`язичної Людмили Григорівни про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки https://hr.hr.court.gov.ua.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3.

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: 33028, м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14А.

Суддя О. В. Базов