Справа № 520/25693/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р.Справа № 520/25693/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, ппо справі № 520/25693/25

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїї

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВПВР у Харківській області, відповідач), у якому просила:

- визнати дії Старшого державного виконавця ВПВР у Харківській області Антосік І.О. у виконавчому провадженні ВП № 78310747 щодо винесення постанови від 01.09.2025 р. про накладання штрафу в сумі 5100 грн. на військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 року у справі № 520/30315/24 неправомірними.

- скасувати постанову Старшого державного виконавця ВПВР у Харківській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 78310747 від 01.09.2025 р. про накладання штрафу на військову частину НОМЕР_1 в сумі 5100 грн. за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 року у справі № 520/30315/24

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 по справі № 520/25693/25 адміністративний позов ВЧ НОМЕР_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, незаконність, необґрунтованість та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 в адміністративній справі № 520/25693/25 та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наполягав на неправомірності прийнятої відповідачем постанови ВП № 78310747 від 01.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, оскільки 27.06.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 було виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/30315/25 у повному обсязі шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією № 14067 від 27.06.2025 року про виплату йому 1663,69 грн., до яких включено, зокрема, суму нарахованої індексації за рішенням суду від 06.02.2025.

Вказує, що позивачем на адресу ВПВР у Харківській області був направлений відповідний лист разом із довідкою про перерахунок грошового забезпечення, довідкою про перерахунок матеріальної допомоги для оздоровлення, розрахунком та виплатою індексації грошового забезпечення та платіжна інструкція № 14067 від 27.06.2025. У зв`язку з чим, апелянт стверджує, що державний виконавець була обізнана з тим, що рішення суду, у тому числі і щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації виконано військовою частиною НОМЕР_1 .

Зауважує, що про вказані обставини представник позивача повідомляв суд першої інстанції під час судового засідання від 29.10.2025 року та клопотав про відкладення розгляду справи для надання додаткових матеріалів щодо виконання рішення суду. Судове засідання було відкладено до 05.11.2025 року, однак прибути у вказану дату та надати означені матеріали представник позивача не зміг через хворобу, про що письмово повідомив суд та надав клопотання про відкладення розгляду справи. Натомість, судом першої інстанції судове засідання було проведено без участі представника позивача та ухвалене оскаржуване рішення за відсутності доказів факту не виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/30315/24. Наведене, на переконання апелянта, свідчить про необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/30315/24 (з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2025) визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення в належному розмірі за період з 24.03.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.10.2024, із врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 24.03.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.10.2024, із врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

На виконання вказаного рішення суду Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 520/30314/24.

10.06.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Іриною Олегівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78310747 та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

01.09.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною винесено постанову про накладення штрафу від 01.09.2025 ВП № 78310747 (виконавчий лист № 520/30314/24 виданий 29.05.2025, Стягувач ОСОБА_2 ) в розмірі 5100 грн.

Підставою для винесення постанови вказано, що рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 не виконано, доказів виконання від боржника не надходило.

Не погодившись з вказаною постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області ВП №78310747 від 01.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100,00, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення постанови про накладення штрафу від 01.09.2025 ВП № 78310747 державний виконавець діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки станом на час її прийняття рішення суду боржником не виконане.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що Військовою частиною НОМЕР_1 у листі від 07.07.2025 за вих.№40/05/13-4233-2025 зазначено, що на вимогу 78310747 від 03.07.2025 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 24.03.2022 по 31.12.2022 та 01.01.2024 по 04.10.2024 повідомлено, що після підвищення окладів розмір грошового забезпечення значно збільшився, та перевищив розмір індексації. В зв`язку з цим нарахування не проводилось.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом першим частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу вимог цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про накладення штрафу (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Таким чином, примусове виконання рішення суду розпочинається з прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 КАС України).

В свою чергу, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Поважними у розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його волевиявлення. Даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому полягала причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що правовою підставою для накладення на боржника штрафу є невиконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, у розумінні Закону № 1404-VІІІ можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 06.06.2025 ОСОБА_2 звернувся до ВПВР у Харківській області із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа по справі № 520/30315/24 від 29.05.2025, виданого Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 24.03.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 04.10.2024, із врахуванням вимог абзацу 4 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 у частині розрахунку індексації, як різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу (а.с. 35-36).

На підставі вказаної заяви та доданого до неї виконавчого листа ВПВР в Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.06.2025 ВП №78310747 (а.с. 37), в якій було визначено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно з приписами частини 3 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, підставою для ухвалення виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу є факт невиконання ним без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення.

З досліджених колегією суддів матеріалів виконавчого провадження № 78310747 встановлено, що після його відкриття 10.06.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу ВПВР у Харківській області було направлено лист № 40/05/13-4233-2025 від 07.07.2025 «Про здійснені виплати та відрахування» (а.с. 45), в якому боржником зазначено, що на вимогу 78310747 від 03.07.2025 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 24.03.2022 по 31.12.2022 та 01.01.2024 по 04.10.2024 повідомлено, що після підвищення окладів розмір грошового забезпечення значно збільшився, та перевищив розмір індексації. В зв`язку з цим нарахування не проводилось.

Колегія суддів вважає, що наведений лист Військової частини не може вважатися належним і допустимим доказом виконання рішення суду, оскільки його зміст свідчить не про фактичне виконання судового рішення, а про позицію боржника щодо причин його невиконання, зокрема про відмову у нарахуванні та виплаті індексації з мотивів перевищення розміру грошового забезпечення над сумою індексації.

Водночас судовим рішенням боржника було прямо зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за визначені періоди з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078, а не надати оцінку доцільності чи економічної обґрунтованості такого нарахування.

Крім того, лист не містить жодних документальних підтверджень фактичного виконання рішення суду, зокрема розрахунків індексації, платіжних документів або відомостей про здійснення відповідних виплат на користь стягувача. За таких обставин наведений лист не підтверджує ані нарахування, ані виплату індексації, а отже не спростовує факту невиконання боржником судового рішення у встановлений виконавцем строк.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що 27.06.2025 військовою частиною НОМЕР_1 було виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/30315/25 у повному обсязі шляхом зарахування відповідної суми на картковий рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією № 14067 від 27.06.2025 про виплату йому 1663,69 грн., до яких включено, зокрема, суму нарахованої індексації за рішенням суду від 06.02.2025, колегія суддів зазначає, що правомірність постанови державного виконавця про накладення штрафу підлягає оцінці станом на момент її ухвалення, а не з урахуванням обставин, які виникли або були документально підтверджені після цього.

Як зазначалось вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення винесена державним виконавцем 01.09.2025.

Водночас лист Військової частини НОМЕР_1 , про який апелянт вказує в апеляційній скарзі (копія міститься в матеріалах справи на а.с. 106-107) щодо фактичного виконання рішення суду та закінчення виконавчого провадження, додатками до якого зазначено довідку про перерахунок грошового забезпечення, довідку про перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення, розрахунок та виплати індексації грошового забезпечення, платіжна інструкція № 14067 від 27.06.2025, датований 12.09.2025, тобто складений після прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин зазначений лист та додані до нього документи об`єктивно не могли бути враховані державним виконавцем під час прийняття рішення про накладення штрафу та не підтверджують виконання судового рішення у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження (сплинув 30.06.2025 ).

Саме ж посилання апелянта на те, що державний виконавець був обізнаний про виконання рішення суду до 01.09.2025, матеріалами справи не підтверджується.

Крім того, на момент винесення постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні наявним був лише лист боржника від 07.07.2025, який, як встановлено вище, не містив підтвердження фактичного нарахування та виплати індексації, а навпаки свідчив про її ненарахування. Таким чином, у державного виконавця були відсутні належні та допустимі докази виконання судового рішення боржником.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції оскаржуване рішення було прийнято за відсутності доказів факту не виконання військовою частиною НОМЕР_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі № 520/30315/24, які представник позивача не зміг подати до суду, через об`єктивні обставини, які завадили йому прибути в судове засідання, про що було подано відповідне клопотання, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом судового розгляду у справі є перевірка правомірності постанови державного виконавця про накладення штрафу, яка має оцінюватися виключно з урахуванням обставин, що існували на момент її ухвалення.

Відтак, повідомлення представника позивача у судовому засіданні суду першої інстанції та намір подати додаткові матеріали не мають вирішального значення, оскільки вони не спростовують встановлений факт невиконання судового рішення боржником у строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Неприбуття представника позивача у судове засідання з поважних причин не змінює правової оцінки дій державного виконавця та не усуває обов`язку сторони довести належними й допустимими доказами факт виконання судового рішення у визначений законом та виконавцем строк.

Твердження апелянта про ухвалення судом першої інстанції рішення за відсутності доказів невиконання рішення суду є безпідставним, оскільки матеріали виконавчого провадження, наявні у справі, зокрема лист боржника від 07.07.2025, підтверджували відсутність фактичного нарахування та виплати індексації на момент винесення постанови про накладення штрафу. Водночас жодних належних доказів зворотного на той момент суду не було надано.

Колегія суддів наголошує, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, у тому числі і відсутності відповідного фінансування, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.

Разом з цим, у спірних правовідносинах позивачем не доведено, що не виконання рішення суду відбувається за наявності поважних причин.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача згідно зі статтями 63, 75 Закону України Про виконавче провадження були наявні підстави для накладення на Військову частину НОМЕР_1 штрафу за невиконання без поважних причин судового рішення шляхом винесення постанови ВП № 78310747 від 01.09.2025.

Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року по справі № 520/25693/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 17.12.2025 року