Справа № 320/6818/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м.Київ №320/6818/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Компанії «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Компанії «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні через свого представника - адвоката Антощук Л.П. звернулося до суду з позовом Державної податкової служби України, в якому позивач просить суд :

визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: розрахунку коригування № 1 від 21.10.2024 до податкової накладної № 2 від 31.01.2019; розрахунку коригування № 2 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 11.03.2019; розрахунку коригування № З від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 22.10.2021;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №1 від 21.10.2024 до податкової накладної № 2 від 31.01.2019; розрахунок коригування № 2 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 11.03.2019; розрахунок коригування № 3 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 22.10.2021, подані на реєстрацію Представництвом «Поско Інтернешнл Корпорейшн» (код за ) датою їх подання - 15.11.2024.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами виконання контракту з ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 24.07.2018 №08-4/1737-18 на будівництво ПС 330кВ «Західна» у 2019 та 2021 роках виписало на його адресу відповідні податкові накладні, які було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказує, що у серпні 2024 року згідно із додатковими угодами до основних договорів, сторони погодили, що Підрядник (Компанія «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні) зобов`язаний повернути Замовнику (ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго») частину попередньої оплати, оплаченої Замовником відповідно до основного договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Замовника. Зазначає, що передбачені додатковими угодами суми були перераховані ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» на його рахунок, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. У зв`язку з частковим поверненням попередньої оплати Компанія «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні та ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» складено розрахунки коригування до виписаних раніше податкових накладних. Проте, Компанія «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні було отримано квитанції, в яких було зазначено, що розрахунки коригування не прийняті податковим органом, оскільки «порушено вимоги статті 102 ПК України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, а саме: дата складання податкової накладної не може перевищувати більше ніж на 1095 календарних днів дату складання податкової накладної, до якої складено таких розрахунок коригування». Вважає вказані дії ДПС України протиправними, такими, що суперечать положенням Податкового кодексу України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що податкова накладна та розрахунок коригування до податкової накладної, з дати складання якої минуло більше 1095 календарних днів, не може бути зареєстрований в ЄРПН у зв`язку із сплином терміну, встановленого статтями 257 Цивільного кодексу України та статті 102 ПК України.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

24.07.2018 між Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (як Замовником) та Компанія «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні (як основним підрядником) укладено контракт №08-4/1737-18 на будівництво ПС 330 кВ «Західна».

Сторонами не заперечується, що на виконання умов контракту Представництво виконувало підрядні роботи на користь замовника. Представництво отримало авансові платежі на підставі виставлених рахунків-фактур. Кошти були отримані для виконання будівельних робіт та постачання обладнання на виконання вимог умов контракту.

На виконання вимог статті 201 ПК України у зв`язку із отриманням підрядником авансових платежів було зареєстровано податкові накладні від 31.01.2019 №2, від 11.03.2019 №1 та від 22.10.2021 №1.

У подальшому, станом на 2024 рік між підрядником Компанією «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні та замовником Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» було досягнуто домовленості щодо завершення співпраці в межах договірних відносин з підписанням відповідних додаткових угод.

Так, 28.08.2024 між Компанією «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні та Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» підписано доповнення №11 до контракту «Будівництво ПС 330 кВ «Західна». Відповідно до пунктів 4, 5 даного доповнення визначено порядок та умови повернення оплаченого авансу та ПДВ, та зарахуванням вартості виконаних будівельних робіт та устаткування, обладнання.

На виконання умов доповнення №11 до контракту Представництвом «Поско Інтернешнл Корпорейшн» сплачено на рахунок ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» суму коштів у розмірі 1 918 897,15 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1194, у сумі 383 779,43 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1195, у сумі 4 462 557,81 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1196, у сумі 35 048 705,80 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1197, у сумі 3 508 478,69 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1198, у сумі 8 697 937,90 грн. відповідно до платіжної інструкції від 21.10.2024 №1199.

Відповідно до вимог пункту 192.1. статті 192 ПК України у разі часткового повернення попередньої оплати відповідно до вимог договору - необхідно відкоригувати податкові зобов`язання/кредит за рахунок виписки розрахунків коригування до складених по таких оплатах податкових накладних.

Враховуючи зазначені вимоги податкового законодавства Представництвом «Поско Інтернешнл Корпорейшн» складено розрахунки коригування до виписаних раніше податкових накладних, а саме: розрахунок коригування №1 від 21.10.2024 до податкової накладної №2 від 31.01.2019; розрахунок коригування №2 від 21.10.2024 до податкової накладної №1 від 11.03.2019; розрахунок коригування №3 від 21.10.2024 до податкової накладної №1 від 22.10.2021.

15.11.2024 вказані розрахунки коригування були направлені Представництвом «Поско Інтернешнл Корпорейшн» до ДПС України для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, позивачем було отримано квитанції № 1 в яких було зазначено, що розрахунки - коригування не прийняті податковим органом.

Підставою для не прийняття вказаних розрахунків коригування вказано наступне: «Порушено вимоги статті 102 ПК України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2010 № 1246, а саме: дата складання податкової накладної не може перевищувати більше ніж на 1095 календарних днів дату складання податкової накладної, до якої складено таких розрахунок коригування».

Не погоджуючись із вказаними нарахуваннями позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу на відмову у реєстрації розрахунків коригування.

Листом ДПС України про результати розгляду скарги №38956/6/99-00-18-01-04-06 від 26.12.2024 року скаргу позивача було залишено без задоволення, оскільки зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг внаслідок повернення Представництвом частини попередньої оплати відбувається після 1095 календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань та складання відповідної податкової накладної, то у Представництва відсутні підстави для направлення розрахунку коригування для реєстрації в ЄРПН на зменшення податкових зобов`язань, оскільки з дати складання такої податкової накладної сплинуло більше 1095 календарних днів.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмов реєстрації розрахунків коригувань до податкових накладних та вважаючи їх протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Аналіз наведених норм свідчить про наявність у позивача права на внесення змін до податкової накладної, що була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку із зміною кількісних та вартісних показників, внесених до такої податкової накладної.

Аналогічна процедура реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них встановлена Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246).

Так, згідно з пунктом 4 Порядку № 1246, до Єдиного реєстру податкових накладних вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 6 Порядку № 1246 визначено, що розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 року та не підлягала реєстрації, відповідно до п.11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статті 102 Кодексу) та розрахунок коригування.

За приписами пункту 9 Порядку №1246 розрахунок коригування, складений постачальником (продавцем) до податкової накладної, складеної на отримувача (покупця) - платника податку, підлягає реєстрації:

постачальником (продавцем), якщо передбачається збільшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь такого постачальника (продавця) або коригування кількісних і вартісних показників у підсумку не змінює суми такої компенсації;

отримувачем (покупцем), якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг на користь їх постачальника (продавця), для чого постачальник (продавець) надсилає складений розрахунок коригування отримувачу (покупцю).

Згідно з пунктом 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пункт 15 Порядку № 1246 визначає, що у разі якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

При цьому, пункт 12 Порядку № 1246 визначає, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктом 201.10 статті 201 та пунктом 97 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Мінфіну від 6 червня 2017 р. № 557.

Із матеріалів справи слідує, що підставою для відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування стало те, що вони подані пізніше 1095 календарних днів від дати складання податкової накладної, що, на думку відповідача, не відповідає положенням статті 102 Податкового кодексу України.

Однак, положення статті 102 Податкового кодексу України, у спірних відносинах не підлягають застосуванню, враховуючи наступне.

Так, згідно з пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Проте, за обставинами справи не підтверджено факт подачі позивачем заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених Податковим кодексом України, подання яких є предметом правового регулювання у пункті 102.5 статті 102 цього Кодексу.

Також, суд вважає помилковими твердження відповідача про те, що у разі, якщо повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг відбувається після спливу 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, то платник податків - продавець таких товарів/послуг не може застосовувати норми пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України і відкоригувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, оскільки таке твердження ґрунтується на помилковому тлумаченні норм податкового законодавства, так як статтею 192 Податкового кодексу України не передбачено жодних обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 810/30/16, від 07 листопада 2018 року у справі № 816/1403/17 та від 05 грудня 2019 року у справі № 820/3401/17, від 27.05.2021 року у справі №814/2620/16, яка враховуючи положення частини 4 статті 242 КАС України обов`язкова для врахування судом.

Суд також враховує, що повернення покупцю авансових платежів з урахуванням суми ПДВ (на яку зменшено суму податкового зобов`язання), та не визнаючи право платника податків на коригування такого зобов`язання у бік зменшення, змушує платника податку сплачувати власні кошти (у розмірі ПДВ), що є неправомірним втручанням у право власності, оскільки спричинить подвійну сплату суми ПДВ: перший раз формування податкового зобов`язання при отриманні суми авансових платежів, другий раз - при поверненні покупцю суми авансових платежів з урахуванням ПДВ.

Щодо доводів відповідача про можливість поширення на спірні правовідносини пункту 6 Порядку № 1246 суд вказує, що він стосується розрахунків коригування до податкових накладних, які складені до 1 лютого 2015 та не підлягали реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу.

Згідно з пунктом 11 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить:

понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року;

понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року;

понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року;

понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Податкова накладна, складена при здійсненні операцій з постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, з 1 січня 2012 року підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних не залежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній.

До платників податку, для яких на дату складання накладної цим підрозділом не запроваджено обов`язковість реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, не застосовуються норми абзаців восьмого і дев`ятого пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу.

З 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Судом встановлено, що податкові накладні, до яких позивачем були складені відповідні розрахунки коригування від 31.01.2019 №2, від 11.03.2019 №1, від 22.10.2021 №1 підлягали реєстрації та були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

Вищевказане підтверджує неможливість застосування до спірних правовідносин пункту 6 Порядку № 1246.

Щодо посилань контролюючого органу на редакцію пункту 192.1 статті 192 ПК України станом після 01.01.2022, суд зазначає наступне.

Так, Законом України від 30.11.2021 №1914-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» (далі - Закон №1914-IX), який набрав чинності з 01.01.2022, пункт 192.1 статті 192 ПК України було доповнено новим абзацом: «Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування».

Проте, Законом №1914-IX не визначено, чи має застосовуватися граничний строк реєстрації РК до ПН, складених та зареєстрованих в ЄРПН до 01.01.2022.

При цьому ПК України до 2022 року не містив обмежень по реєстрації РК у випадках, якщо повернення передоплати відбулося після спливу 1095 днів з дати складання ПН, до якої складений такий РК.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що у зв?язку з відсутністю таких обмежень на момент реєстрації податкових накладних (ПН №2 від 31.01.2019; ПН №1 від 11.03.2019; ПН №1 від 22.10.2021) в ЄРПН, позивач мав легітимні очікування, що в разі здійснення будь-якої зміни суми компенсації вартості послуг він не буде позбавлений права відкоригувати податкові зобов?язання з ПДВ шляхом реєстрації в ЄРПН РК до таких ПН.

Про відсутність зазначеного обмеження також свідчить практика Верховного Суду щодо питання реєстрації РК до ПН, складених після спливу 1095 днів з моменту складення ПН.

Так, Верховний Суд неодноразово наголошував на помилковості підходу податкового органу, що у разі, якщо повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг відбувається після спливу 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов?язання з ПДВ, то платник податків - продавець таких товарів/послуг не може застосовувати норми п. 192.1 ст. 192 ПК України і відкоригувати податкові зобов?язання з ПДВ, оскільки таке твердження ґрунтується на помилковому тлумаченні норм податкового законодавства. До 01.01.2022 ані стаття 192 ПК України, ані будь-яка інша норма ПК України не передбачали жодних обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов?язань та податкового кредиту з ПДВ у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.07.2023 у справі №380/5393/22, від 28.10.2021 у справі №520/12915/19 та від 27.05.2021 у справі №814/2620/16.

З огляду на вищенаведене та не доведення відповідачем існування обставин, з якими положення податкового законодавства пов`язують можливість неприйняття розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд приходить до висновку про те, що у ДПС України не було законних підстав для відмови у прийнятті спірних розрахунків коригування, а тому дії ДПС України, які полягають у відмові в реєстрації спірних розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправними.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваних рішень на відповідність вимогам частини 2 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналізуючи оскаржувані дії контролюючого органу, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання дій протиправними, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, суд вважає, що для прийняття рішення про реєстрацію спірних розрахунків про коригування до податкових накладних виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення у даному випадку не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій, відмовляючи позивачу у реєстрації спірних розрахунків коригувань до податкових накладних.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, під час звернення позивача з даним позовом до суду останнім сплачено судовий збір за заявлені позовні вимоги у загальному розмірі 9084,00 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 07.02.2025, які підлягають стягненню з відповідача на користь останнього у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Компанії «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: розрахунку коригування № 1 від 21.10.2024 до податкової накладної № 2 від 31.01.2019; розрахунку коригування № 2 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 11.03.2019; розрахунку коригування № З від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 22.10.2021.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування №1 від 21.10.2024 до податкової накладної № 2 від 31.01.2019; розрахунок коригування № 2 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 11.03.2019; розрахунок коригування № 3 від 21.10.2024 до податкової накладної № 1 від 22.10.2021, подані на реєстрацію Представництвом «Поско Інтернешнл Корпорейшн» (код за ) датою їх подання - 15.11.2024.

Стягнути на користь Компанії «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в особі Представництва «Поско Інтернешнл Корпорейшн» в Україні (; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, блок 8) судовий збір у розмірі 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (; місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.