Справа № 420/16595/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Селянського (фермерського) господарства ВІКІНГ до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до відповідачів із позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Одеській області №12698581/31358674 від 01.04.2025 та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну селянського (фермерського) господарства "ВІКІНГ" № 1 від 28.02.2025.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між «ТРАНСПОРТНАКОМПАНІЯ«ЛОГІСТИККОМ» (покупець) та СФГ «ВІКІНГ» (постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 31358674-1П - пшениці врожаю 2024 року. 28.02.2025 на виконання вимог вказаного договору, згідно з платіжною інструкцією №279 та платіжною інструкцією №280 покупець оплатив товар, а постачальник відвантажив зерно, що підтверджується видаткового накладною від 02.03.2025 в кількості 77.18 тонн на суму 779518.08, в тому числі ПДВ 95730.29 грн, ТТН № 1,2,3 від 02.03.2025 та специфікацією. Була складена та направлена на реєстрацію податкова накладна № 1 від 28.02.2025. Реєстрація була зупинена з підстав відповідності п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. На вимогу податкового органу направлено первинні документи, але незважаючи на їх подання, прийняте рішення яким відмовлено у реєстрації ПН в ЄРПН з підстав наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. Таке рішення є протиправним, просять задовольнити позовні вимоги, оскільки надані документи в сукупності підтверджують здійснення господарської операції та обґрунтованість видання податкових накладних.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що СФГ «ВІКІНГ» направило на реєстрацію податкову накладну № 1 від 28.02.2025 реєстрація якої була зупинена, оскільки позивач відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операції, - обсяг постачання товару/послуги 1001, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, витребувані додаткові документи. Позивачем були подані пояснення та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, але Комісією прийняте рішення про відмову у реєстрації ПН у зв`язку з тим, що документи були складені/оформлені із порушенням законодавства.

Відповідач, аналізуючи у відзиві зміст цивільно-правового договору поставки зазначає наступне:

1. ТТН надані Позивачем на розгляд комісії регіонального рівня не відповідають вимогам наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 14.10.1997 № 363 (в редакції від 12.07.2019), а саме підпункту 11.1 пункту 11 Правил оформлення документів на перевезення Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зокрема у наданих товарно-транспортних накладних не заповнено обов`язкових граф щодо вантажно-розвантажувальних робіт також відсутня інформація щодо відпущеного на загальну суму товару;

- відсутні точні адреси місць навантаження та розвантаження товару;

- у ТТН вказані імена водіїв які здійснювали транспортування товару, проте контролюючому органу не було надано документів для підтвердження реальності даних працівників, виконання ними транспортування та робочих ресурсів підприємства в цілому (штатні розписи, посвідчення водіїв, накази про призначення на посади тощо), також відсутні договори які б засвідчували залучення третіх осіб для виконання перевезення товару.

2. Згідно п. 2.2 договору якість Товару, що поставляється Постачальником, повинна відповідати усім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам і правилам, встановленим діючим в Україні ДСТУ на відповідний вид сільськогосподарської продукції. В порушення ст. 15 Закону України «Про насіння і садивний матеріал», статті 19, 20 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» Позивачем не було надано до контролюючого органу документів які підтверджують сертифікацію чи декларацію товару.

3. Згідно підпункту 6.2 пункту 6 договору Покупець здійснює оплату 86% вартості переданої йому партії Товару на розрахунковий рахунок Постачальника до відвантаження товару. Проте контролюючому органу не було надано банківських документів які б підтверджували рух коштів по рахункам контрагентів та в цілому сплату послуги.

4. Позивачем не було надано контролюючому органу звітів форми 4 СГ та 37 СГ та актуальної довідки форми 20ОПП, що унеможливлює підтвердження реальності господарської операції.

Таким чином, на думку відповідачів, на момент винесення оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, Позивачем було порушено закони України про «Про насіння і садивний матеріал», «Про зерно та ринок зерна в Україні» та пункту 5 Порядку № 520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», що підтверджує правомірність блокування податкової накладної, у зв`язку з порушенням законодавства. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Селянське (фермерське) господарство «ВІКІНГ» (далі позивач) зареєстровано Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 26.04.2001 за номером 0000333, основний вид діяльності 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

26.02.2025 між між «ТРАНСПОРТНАКОМПАНІЯ«ЛОГІСТИККОМ» (покупець) та СФГ «ВІКІНГ» (постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №31358674-1П відповідно до якого, постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти пшеницю врожаю 2024 року.

28.02.2025 на виконання вимог вказаного договору, згідно з платіжною інструкцією №279 та платіжною інструкцією №280 покупець оплатив товар, а постачальник відвантажив зерно, що підтверджується видаткового накладною від 02.03.2025 в кількості 77,18 тонн на суму 779518.08, в тому числі ПДВ 95730.29 грн, ТТН № 1,2,3 від 02.03.2025 та специфікацією.

За правилами першої події, а саме надходження коштів на рахунок позивача, СФГ «ВІКІНГ» подало на реєстрацію податкову накладну № 1 від 28.02.2025.

За Квитанцією №1 від 14.03.2025 Позивачу було повідомлено, що реєстрація податкової накладної № 1 зупинена, оскільки: «Обсяг постачання товару/послуги 1001, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку). Додатково повідомляємо: показник "D"=13.1009%, "Рпоточ"=0 Пропонуємо надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.»

На виконання п. 11 Порядків №1165 Позивачем було подане до контролюючого органу Повідомлення про надання пояснень та копій документів з 25 додатків.

Комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області було прийняте рішення № 12698581/31358674 від 01.04.2025 у зв`язку з тим, що документи були складені/оформлені із порушенням законодавства.

Не погодившись із прийнятим рішенням № 12698581/31358674 від 01.04.2025 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2025 позивач подав скаргу та повторно надав всі первинні документи, які підтверджують реальність операції та пояснення.

Рішенням №16896/313558674/2 від 17.04.2025 ДПС України скаргу залишено без задоволення, а рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2025 без змін.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із такого.

Спірні правовідносини врегульовують Податковий кодекс України, постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року №1246 Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Постанова №1246), Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 (далі - Порядок №1165), Порядок прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520 (далі - Порядок №520).

Відповідно до п.п.14.1.60 п.14.1 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами. (далі ЄРПН)

Підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплати товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податків зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Положеннями пункту 74.2. статті 74 Податкового кодексу України встановлено, що в ЄРПН забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН.

Виходячи з аналізу положень ПК України, які регламентують порядок формування податкового кредиту, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Ці положення стосуються також порядку корегування податкового кредиту шляхом подання відповідних розрахунків.

Постановою Кабінету Міністрів України №1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 11.12.2019, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165).

Згідно п. 3 Порядку №1165, податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються для реєстрації в Реєстрі, перевіряються щодо відповідності ознакам безумовної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

П. 5. Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

П. 6. У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, ризиковості здійснення операції, реєстрація таких податкових накладних/розрахунку коригування зупиняється.

Пункт 1 вказаних Критеріїв передбачає, що обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі.

З аналізу положень Порядку №1165 вбачається, що саме у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація ПН/РК зупиняється, а платник має право подати документи, необхідні для розгляду питання щодо реальності господарської операції, виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Отже, саме для вирішення питання ризиковості здійснення операцій, виключення платника з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, Комісія регіонального рівня має дослідити договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності та інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, ризиковості операцій.

Пунктом 20.2 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Для реалізації цієї норми Наказом Міністерства Фінансів України №520 від 12.12.2019, затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрація яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку №520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрація яких зупинена, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Пунктами 4, 5 Порядку № 520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Порядком передбачено, що у разі зупинення податкової накладної платник подає на комісію документи, а саме: договори, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з пунктами 9, 10, 11 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

У цій справі, відповідач відмовив у реєстрації податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Суд не погоджується з рішеннями комісії про відмову у реєстрації РК, оскільки позивачем надані пояснення та копії первинних документів, які є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію ПН, так як вони повністю підтверджують реальність здійснення господарської операції, наявність матеріальної бази у позивача для її здійснення та не є складеними з порушенням законодавства.

Зазначаючи в рішенні про відмову у реєстрації РК про те, що наданні платником податку копії документи, складені/оформлені із порушенням законодавства, відповідач не зазначає які саме документи та в чому полягають ці порушення, або чому надані у своїй сукупності не задовольняють вимоги податкового органу, чи з якими порушеннями законодавства вони складені.

Лише у відзиві на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області зазначило, що порушено пункти 1.1, 2.2, 5.1, цивільно-правового договору, а саме:

- не заповнено обов`язкових граф щодо вантажно-розвантажувальних робіт,

- відсутня інформація щодо відпущеного на загальну суму товару,

- відсутні точні адреси місць навантаження та розвантаження товару,

- у ТТН вказані імена водіїв які здійснювали транспортування товару, але не надано документів для підтвердження реальності даних працівників, виконання ними транспортування та робочих ресурсів підприємства в цілому (штатні розписи, посвідчення водіїв, накази про призначення на посади тощо), відсутні договори які б засвідчували залучення третіх осіб для виконання перевезення товару;

- порушено закони України про «Про насіння і садивний матеріал», «Про зерно та ринок зерна в Україні». оскільки не було надано до Контролюючого органу документів які підтверджують сертифікацію чи декларацію товару;

- не було надано банківських документів які б підтверджували рух коштів по рахункам контрагентів та в цілому сплату послуги;

- не було надано контролюючому органу звітів форми 4 СГ та 37 СГ та актуальної довідки форми 20ОПП, що унеможливлює підтвердження реальності господарської операції.

Узагальнюючи вищенаведені обґрунтування податкового органу суд не погоджується з ними виходячи з наступного.

Суд зазначає, що у податкового органу відсутні будь-які повноваження, щодо втручання у господарську діяльність платника податків шляхом надання оцінки виконання умов цивільно-правової угоди укладеної позивачем та його контрагентом.

Контроль за виконанням умов договору мають право здійснювати лише сторони такої угоди, а податковий орган, виходячи з приписів пп. 20.1.30 п.20.1 ст. 20 ПКУ має право звертатися до суду, у тому числі подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

Таким чином, суд відхиляє всі посилання податкового органу, щодо порушення умов договору, в силу відсутності у відповідача компетенції контролю виконання його умов. Податковим органом не надано суду доказів щодо реалізації ними своїх повноважень відповідно до приписів пп. 20.1.30 п.20.1 ст. 20 ПКУ та звернення до суду із позовною заявою про визнання правочину недійсним.

Крім того, суд зазначає, що не заповнення в ТТН розділу вантажних чи розвантажувальних робіт не спростовує факту поставки товару/послуг, тобто настання подій передбачених ст. 187 ПК України.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зі змінами внесеними Наказом Міністерства інфраструктури України №413 від 03.06.2019 року ч. 1. П. 11.1 передбачено наступне.

Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, зі змісту абзацу другого п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363, вбачається, що інформація про вантажно-розвантажувальні операції не є такою, що обов`язково має міститися у товарно-транспортній накладній. Податковий орган жодним чином не обґрунтовує причинний зв`язок між ТТН та незаповненим у них розділом з приписами ст. 187 ПКУ, яка визначає дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг.

Вимоги податкового органу які не були доведені до відома позивача, щодо надання штатного розпису, посвідчення водіїв, накази про призначення на посади, договорів які б засвідчували залучення третіх осіб для виконання перевезення товару, на думку суду є не тільки протиправними, але і свавільними, виходячи з того, що про зазначене не було доведено до позивача, а по друге, вимога надати посвідчення водіїв взагалі не має будь-якого логічного пояснення виходячи з приписів ст. 187 ПКУ, як і вимога надати договори які б засвідчували залучення третіх осіб для виконання перевезення товару, оскільки наявність таких договорів є припущенням податкового органу.

Щодо порушення Законів України «Про насіння і садивний матеріал», «Про зерно та ринок зерна в Україні» та ненадання документів які підтверджують сертифікацію чи декларацію товару, суд зазначає, що контроль за виконанням вказаних законів не є компетенцією податкового органу, а тому навіть за наявності порушень наведених законів, це не є і не може бути підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

При цьому, суд враховує ті обставини, що про необхідність надання доказів сертифікації чи декларації товару, позивач вперше був повідомлений лише у відзиві на позовну заяву, а не при зупиненні реєстрації ПН, що унеможливило надання зазначених документів за їх наявності.

Щодо ненадання банківських документів, звітів форми 4 СГ та 37 СГ та актуальної довідки форми 20 ОПП, суд зазначає, що податковому органу були надані платіжні інструкції розрахунків з контрагентом, а також інші первинні документи на підтвердження реальності господарської операції, а ненадання звітів 20 ОПП, 4 СГ та 37 СГ безпосередньо при розгляді питання реєстрації ПН не є порушенням, оскільки такі звіти є в інформаційних базах податкового органу, а тому їх витребування не є обгрунтованим..

Аналізуючи всі посилання відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, а не у квитанції про зупинення реєстрації ПН, та не у Рішенні про відмову у реєстрації ПН, суд зазначає, що незалежно від їх наявності, вони не є такими, що впливають на реєстрацію податкової накладної, оскільки визначальним для реєстрації ПН є вимоги ст. 187 ПК України, які виконані сторонами угоди, оскільки здійснено не тільки оплату, але і постачання товару.

Зазначене не спростовується відповідачем, а лише наводяться поза межами компетенції податкового органу аргументи невиконання умов угоди, а також помилки у оформленні документів, які на думку суду не є такими, що дають підстави для відмови у реєстрації ПН, а є проявом надмірного формалізму зі сторони податкового органу та перевищення своїх повноважень визначених ПКУ.

Співставляючи підстави зупинення реєстрації ПН викладені у квитанції, а саме що "Обсяг постачання товару/послуги 1001, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання" та підстави зазначені у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що податковий орган жодним чином після зупинення реєстрації ПН не надавав оцінку обсягам постачання і не розглядав це як підставу для відмови у реєстрації ПН, що свідчить про наявність розбіжностей в обґрунтуванні правомірності прийнятого рішення та відсутності їх логічності та послідовності.

Крім того, суд зазначає, що в межах спірного, на думку податкового органу договору поставки № 31358674-1П від 26.02.2025, податковий орган вже зареєстрував інші податкові накладні, № 2 від 05.03.2025, № 4 від 06.03.2025 та № 5 від 07.03.2025, але відмовив у реєстрації податкової накладної № 1 від 28.02.2025 по першій поставці. Зазначені обставини податковий орган взагалі не коментує у відзиві на позовну заяву.

Суд вважає, що позивач, надавши податковому органу пояснення, зазначивши про відсутність заборгованості по розрахункам, надавши всі первинні документи по цим операціям, має правомірні очікування на те, що інформація щодо розрахунків з контрагентом та поставці товару по спірній ПН ним підтверджена.

З наявних в матеріалах справи квитанцій про зупинення реєстрації податкової накладної убачається, що така містить вимоги про надання пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття відповідного рішення.

Суд звертає увагу, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів. При цьому, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган повинен вимагати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітлити платнику податків у своїх поясненнях, чого зроблено не було.

Загальними вимогами до акта індивідуальної дії як акта правозастосування є його обґрунтованість та вмотивованість, що означає надання податковим органом конкретних підстав для його оформлення (як фактичних, так і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів, що підтверджують правомірність формування та подання податкової накладної, безпосередньо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Використання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв, без зазначення відповідної підстави та розрахованих показників за критерієм, який відповідає платнику податку, є неконкретизованим і призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Тому невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. (Постанова ВС КАС від 12.02.2025 р справа №160/34198/23)

Невиконання податковим органом вищезазначених вимог щодо переліку витребуваних документів та відсутність оцінки наданих, з урахуванням приписів ст. 187 ПКУ, призводить до того, що аргументовану позицію невідповідності наданих документів вимогам закону чи складених з його порушенням, податковий органи викладає лише у відзиві на позовну заяву, що позбавляє платника податків надати податковому органу ті документи, які на його думку усувають недоліки наданих та є достатніми для реєстрації ПН, не допускаючи при цьому адміністративного чи судового розгляду спору.

Фактично ГУ ДПС в Одеській області, ДПС України, маючи в розпорядженні достатню кількість первинних документів щодо підстав видання податкових накладних, приймаючи рішення про відмову у реєстрації, в його основу вкладають лише їхні сумніви та формальні недоліки другорядних первинних документів, ігноруючи при цьому інші первинні документи які підтверджують факт перерахування коштів та поставки товару/надання послуг, тобто виконання умов передбачених ст. 187 ПК України.

Такі рішення ГУ ДПС в Одеській області є проявом правового свавілля, оскільки стаття 19 Конституції України зобов`язує податковий орган діяти у межах закону та у спосіб ним передбачений, а ПК України передбачає, що всі сумніви слід тлумачити на користь платника податків.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Воно не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Така правова позиція вже неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 жовтня 2018 року справа №822/1817/18, від 21 травня 2019 року справа №0940/1240/18, від 10 квітня 2020 року справа №819/330/18.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач виконав вимоги ПК України та Порядку №520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних, а надані документи та пояснення є достатніми для її реєстрації. Відмова в реєстрації ПН є протиправною, а прийняті рішення підлягають скасуванню.

Суд вважає, що оскільки встановлено, що Комісія протиправно відмовила у реєстрації ПН, а також прийнявши до уваги наявність у позивача права на реєстрацію ПН, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання ДПС України їх зареєструвати.

При цьому, слід зазначити, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав позивача.

Суд зазначає, що відповідачі не довели правомірність прийнятих ними рішень, а тому вони є протиправним та підлягають скасуванню, як такі що не відповідають вимогам зазначеним у ч. 2 ст.2 КАС України.

В той же час, позивач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності позовних вимог.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "ВІКІНГ" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС в Одеській області №12698581/31358674 від 01.04.2025 та зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати податкову накладну № 1 від 28.02.2025 Селянського (фермерського) господарства "ВІКІНГ" ().

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Селянського (фермерського) господарства "ВІКІНГ" (, 66010, Одеська обл., Кодимський р-н, село Баштанків) судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.