Справа № 120/10342/25
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 грудня 2025 р. Справа № 120/10342/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробойової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Харківського Національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат на утримання

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся Харківський Національний університет внутрішніх справ (далі - університет, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідачка), в якому просить стягнути на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в сумі 66 447, 91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходила навчання у Харківському Національному університеті внутрішніх справ у період з 05.09.2023 р. по 15.03.2025 р.

При цьому, відповідачку було звільнено із служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, відтак, остання має відшкодувати витрати на її утримання. Однак, такі не відшкодовано в добровільному порядку, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 11.08.2025 р. відкрито провадження у справі і призначено справу за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у письмовому провадженні.

Від відповідачки надійшов відзив, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що університетом пропущено строк подання позову, адже станом на 11.06.2025 р. перша відмовилась відшкодувати суму боргу , оскільки не була згодна із такою. Відтак, на думку відповідачки, строк подання позову збіг 11.07.2025 р.

02.09.2025 р. надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що оскільки строк добровільного відшкодування збіг 11.07.2025 р. , то місячний строк звернення до суду збігає 11.08.2025 р., в той час як позов подано 24.07.2025 р.

09.09.2025 р., 15.09.2025 р. відповідачкою подані заперечення, в яких вказано, що вона була проінформована про суму, яка підлягає відшкодуванню, у травні 2025 р. Також вказала , що питання належного оформлення повідомлення покладено на позивача.

Ухвалою від 18.12.2025 р. відмовлено в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно наказу №427 о/c від 04.09.2023 р. ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України та зараховано курсантом до Харківського Національного університету внутрішніх справ.

04.09.2023 р. між Харківським Національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено контракт про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.

Пункту 3 розділу 2 вказаного контракту передбачено, що особа зобов`язана у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до ст. 74 ЗУ "Про Національну поліцію".

Згідно наказу Харківського Національного університету внутрішніх справ №80 о/с від 14.03.2025 р. із змінами внесеними наказом №225 о/с від 24.06.2025 р., ОСОБА_1 відраховано зі складу слухачів з 18.03.2025 р.

Відповідно до наказу ГУ НПУ у Вінницькій області №70 о/c від 05.05.2025 р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п.7 ст. 77 ЗУ "Про Національну поліцію" .

Як видно із довідки про фактичні витрати, пов`язані з навчанням ОСОБА_1 №24/635 від 22.05.2025 р., загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням під час її навчання складає 66 447, 91 грн., які і просить стягнути позивач на свою користь.

11.06.2025 р. ОСОБА_2 вручено повідомлення про зобов`язання відшкодування витрат пов`язаних із її триманням у вищому навчальному закладі, протягом 30 діб.

Однак, в добровільному порядку витрати не відшкодовані, тому позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років.

Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Розподіл випускників вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, які навчаються на денній формі навчання за державним замовленням, здійснюється комісіями з персонального розподілу з урахуванням інтересів служби відповідно до набутої випускником кваліфікації, спеціальності та спеціалізації.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

На виконання вказаного пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964, виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 за № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах", яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання), а також у разі відмови від

подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського

складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ.

Водночас, відповідно до пункту 7 Порядку, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відтак, враховуючи, що відповідач перебував на посаді публічної служби, від моменту його прийняття на посаду і до звільнення, питання відшкодування витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації правового статусу особи.

А отже, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби належить до питання проходження публічної служби такою особою.

Також суд вказує і на те, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 30.01.2019 по справі № 810/2610/16 та від 13.03.2019 по справі № 723/18/17, а також Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.12.2018 по справі № 804/285/16, яка є обов`язковою для врахування в силу частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як видно із матеріалів справи, курсанти, що навчаються у даному вищому навчальному закладі, перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

Суд зазначає, що відповідачка є обізнаною про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчального закладу, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному нню з позивачем контракті про навчання. Проте, вказану суму витрат, пов`язаних із своїм утримання під час навчання у навчальному закладі не відшкодовано. При цьому, суд зауважує, що відповідачку відраховано з навчання 15.03.2025 р., а звільнено із служби із поліції 05.05.2025 р, тобто трьохрічних термін з дня закінчення навчального закладу на дату звільнення не збіг.

А відтак, суд доходить висновку про обґрунтованість звернення позивача з позовом щодо стягнення витрат на відшкодування утримання.

Оцінка аргументам відповідачки про строки звернення до суду надана в ухвалі від 18.12.2025 р.

У відповідності до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак, підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У разі ж задоволення позову суб`єкта владних повноважень стягуються витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При цьому, сторони не є суб`єктами владних повноважень, що виключає можливість стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ) на користь Харківського Національного університету внутрішніх справ (пр.Льва Ландау,27, м. Харків, ) суму у розмірі 66 447, 91 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Харківський національний університет внутрішніх справ (пр. Льва Ландау, 27, м. Харків, код 085710096)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ін НОМЕР_1 )

Повний текст рішення сформовано 18.12.25 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна