Справа № 335/11219/25
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, в якій позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА №5972985 від 19.10.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначив, що 19.10.2025 року о 16:50 позивачу інспектором Єременком В.І., капралом поліції 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області було винесено постанову серії ЕНА №5972985, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожнього знаку 3.34 „Зупинку заборонено (п. 8.4.б ПДР України), а саме зупинку транспортного засобу КІА SORENTO, державний номер НОМЕР_1 , на проспекті Соборному, 222, у м. Запоріжжі.

З постановою не погоджується, оскільки вона винесена без належного з`ясування обставин справи та без достатніх доказів вини. На зазначеній ділянці дороги встановлено знак 3.34 „Зупинку заборонено, одразу після якого розташовано автобусну зупинку, а далі знак 5.38 „Місце для стоянки (Р). Його автомобіль було зупинено після розмітки автобусної зупинки, у зоні, що безпосередньо передує знаку „Парковка (Р), тобто на межі між дією заборони та дозволеною зоною стоянки.

Відповідно до п. 33.4 ПДР України дія знаку 3.34 поширюється від місця його встановлення до найближчого перехрестя, а в населених пунктах до знака 3.38 або до місця встановлення знаку 5.38 „Місце для стоянки. Таким чином, у місці фактичної зупинки його автомобіля дія знаку 3.34 не є очевидною.

Крім того, зупинка транспортного засобу була короткочасною та вимушеною через технічні причини (двигун заглох). Після усунення несправності, він одразу продовжив рух. Під час зупинки ним не було створено перешкод чи небезпеки для інших учасників руху.

21.10.2025 року позивачем було направлено скаргу до Управління патрульної поліції в Запорізькій області та на офіційну адресу Національної поліції України (), станом на 04.11.2025 року жодної відповіді на скаргу не отримано.

Ухвалою суду від 14.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268, 272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено наслідки його неподання.

20.11.2025 року з Департаменту патрульної поліції надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5972985 від 19.1.2025 року скасована, справу закрито.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, які мають значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

19.10.2025 року о 16:50 інспектором Єременком В.І., капралом поліції 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області було винесено постанову серії ЕНА №5972985 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За змістом постанови можна виснувати, що підставою її винесення стало те, що позивач 19.10.2025 о 16-50 год. м. Запоріжжя, пр. Соборний, 111, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 „Зупинку заборонено, здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 ПДР.

21.10.2025 року позивачем було направлено скаргу до Управління патрульної поліції в Запорізькій області та на офіційну адресу Національної поліції України ().

Судом встановлено, що начальником управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Білим Я.В. розглянуто скаргу ОСОБА_1 від 21.10.2025 року на постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5972985 від 19.10.2025, винесену капралом поліції Єременко В.І. поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП.

Під час розгляду скарги встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б дозволили стверджувати наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5972985 від 19.10.2025, також були встановлені підстави для скасування постанови із закриттям справи.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 КАС визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим, реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Ініціюючи позов, особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність дійсно протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Натомість згідно з п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2025 у справі № 990/364/24 зазначено, що аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що в разі встановлення під час розгляду справи, що відповідач суб`єкт владних повноважень виправив порушення, які оскаржує позивач, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Визначальною умовою для цього є повне відновлення законних прав (інтересів) позивача внаслідок такого виправлення.

Іншими словами, закриття провадження у справі із зазначеної підстави можливе за сукупності певних фактів, а саме: по-перше, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень і, по-друге, повинні бути підстави стверджувати, що внаслідок самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущених порушень відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 247 КУпАП передбачені обставини, за яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість. Відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконним накладенням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту або виправних робіт, провадиться в порядку, встановленому законом.

Аналіз вищенаведених норм КУпАП свідчить, що скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення за своєю правовою сутністю анулює всі негативні правові наслідки для особи, стосовно якої виносилась скасована постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому положення КУпАП не виокремлюють особливостей щодо відповідних наслідків у залежності від підстав скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем самостійно скасовано оскаржувану постанову та прийнято рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Отже, на теперішній час оскаржувана постанова втратила юридичну силу.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідачем не вжито належних заходів для повного відновлення прав позивача.

Зважаючи на викладене та враховуючи те, що оскаржувана постанова була скасована уповноваженою посадовою особою відповідача, із закриттям провадження у відповідній справі про адміністративне правопорушення, тобто відповідачем виправлено оскаржувані порушення, а тому провадження у справі належить закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС.

Стосовно розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного.

За правилами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, чинне законодавство передбачає, що у випадку закриття провадження у справі сплачена позивачем сума судового збору може бути повернута особі, яка його сплатила, за умови подання такою особою відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 20, 77, 134, 139, 238, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 335/11219/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В.Геєць