Справа № 340/8023/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про розгляд клопотання

18 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8023/25

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО, розглянувши клопотання позивача про призначення експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування стану особи Центру оцінювання функціонального стану особи про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1) Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 94/25/925/В від 18.08.2025 р.

2) Скасувати рішення Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги № 2507/25/384/ВП від 25.11.2025 р.

3) Призначити судово-медичну (судово-психіатричну/медико-соціальну) експертизу для визначення: ступеня обмеження життєдіяльності, відсотка стійкої втрати професійної працездатності, наявності підстав для встановлення ІІІ групи інвалідності.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі (а.с. 32).

17.12.2025 року від позивача через електронний кабінет до суду надійшло клопотання про призначення комплексної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи в уповноваженому державному експортному закладі (на розсуд суду) стану здоров`я позивача.

На розгляд експертів просить поставити такі питання:

I. Щодо наявних медичних порушень та їх характеру

1. Чи наявні у позивача стійкі органічні зміни головного мозку, у тому числі як можливі наслідки вибухової травми, черепно-мозкової травми та акубаротравми?

2. Чи наявні у позивача стійкі клінічні прояви постконтузійного синдрому (F07.2), органічного тривожного або емоційного розладу (F06.4) та інших органічних психічних порушень?

3. Який ступінь когнітивного дефіциту (пам`ять, увага, мислення, інтелект, виконавчі функції) має позивач: легкий, помірний чи виражений?

4. Чи відповідають результати психологічних та нейропсихологічних обстежень (зокрема IQ, MMSE, MoCA та інших) критеріям органічного ураження головного мозку?

II. Щодо функціонального стану та ступеня обмеження життєдіяльності

5. Які саме порушення функцій організму (психічні, когнітивні, неврологічні) наявні у позивача станом на момент проведення експертизи, та якою є їхня стійкість і вираженість?

6. Як виявлені порушення впливають на здатність позивача до: контролю власної поведінки та емоцій;

адекватного реагування на звичайні та стресові життєві ситуації;

орієнтації у просторі, часі та соціальному середовищі;

спілкування та соціальної взаємодії;

навчання та засвоєння нової інформації;

виконання трудової діяльності відповідно до професійних вимог?

7. Чи є зазначені обмеження постійними або такими, що посилюються у складних, незвичних або стресових умовах?

8. Чи знижують наявні порушення здатність позивача самостійно організовувати повсякденну діяльність, дотримуватись особистої безпеки та соціальних норм без стороннього контролю або підтримки?

9. Чи потребує позивач періодичної або постійної сторонньої допомоги (побутової, соціальної, медичної) для забезпечення безпечного та соціально прийнятного функціонування?

10. Чи має місце поєднання кількох критеріїв обмеження життєдіяльності (контроль поведінки, орієнтація, спілкування, навчання, трудова діяльність), і якщо так - яких саме та в якому ступені?

11.З урахуванням сукупності встановлених порушень та їхнього впливу на повсякденне функціонування, до якого ступеня обмеження життєдіяльності (1 -помірний, 2 - виражений або іншого) відповідно до критеріїв, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №1338 від 15.11.2024 року, може бути віднесений функціональний стан позивача?

12. Чи може сукупність виявлених порушень призводити до більш ніж помірного обмеження життєдіяльності з урахуванням їхньої стійкості, тривалості та необхідності постійної медичної підтримки?

III. Щодо працездатності

13. Чи зумовлюють наявні у позивача психічні, когнітивні та неврологічні порушення стійке обмеження професійної працездатності?

14. Який відсоток стійкої втрати професійної працездатності може бути визначений з урахуванням наявних медичних даних?

15. Чи відповідає раніше встановлений показник 15% втрати працездатності фактичному функціональному стану позивача?

IV. Щодо потреби в лікуванні та сторонній допомозі

16. Чи має позивач потребу у тривалому медикаментозному лікуванні для стабілізації та контролю свого стану?

17. Чи здатний позивач самостійно забезпечувати особисту безпеку, організацію повсякденної діяльності та побутові функції без постійної або періодичної сторонньої допомоги?

V. Щодо причинно-наслідкового зв`язку

18. Чи перебувають встановлені у позивача порушення у причинно-наслідковому зв`язку з перенесеною вибуховою травмою, черепно-мозковою травмою та акубаротравмою?

Витрати на експертизу просить покласти на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, або на державу - з огляду на соціальний характер спору.

Клопотання обґрунтовано тим, що позивачу відмовлено у встановленні ІІІ групи інвалідності та визначено 15% стійкої втрати професійної працездатності.

Оцінивши доводи заявленого клопотання суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

На підставі частин 2-6 статті 102 КАС України, у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Виходячи із змісту статті 102 КАС України суд зазначає, що призначення судом експертизи є правом, а не обов`язком.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, експертиза - це дослідження на вимогу суду об`єктів, яке провадиться експертами на базі спеціальних знань і на науковій основі з метою одержання даних про факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 9 березня 2018 року у справі № 908/464/17.

У своєму клопотанні позивач зазначає, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Водночас, суд наголошує, що предметом спору є встановлення правомірності (або ж протиправності) оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, а не визначення стану здоров`я позивача. Виходячи з предмету спору, а також мети та завдань адміністративного судочинства, суд не вбачає для правильного вирішення цієї справи необхідності у визначенні стану здоров`я позивача, у тому числі призначення та проведення судово-медичної експертизи.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 102, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судово-медичної експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО