Справа № 990/337/25
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 990/337/25

провадження № 11-322заі25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Губської О. А.,

суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Шевцової Н. В.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2025 року (судді Стародуб О. П., Стеценко С. Г., Коваленко Н. В., Кравчук В. М., Чиркін С. М.) у справі № 990/337/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

1. 18 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка, скаржниця) звернулася Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України, Комісія, відповідач), у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів практичного завдання, виконаного 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація) кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами)» стосовно ОСОБА_1 , відповідно до пункту 623 додатка до цього рішення кандидат з кодовим номером 0035582 набрав бал - 48 та за пунктом 369 за кодовим номером 0021355 кандидат набрав 55,5;

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 17 квітня 2025 року № 89/зп-25 «Про затвердження декодованих результатів виконання практичного завдання учасниками конкурсу 03-07, 10 та 11 лютого 2025 року (цивільна спеціалізація), 12-14 та 17-21 лютого 2025 року (кримінальна спеціалізація), визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» в частині, що стосується, ОСОБА_1 зокрема, затвердження загальних результатів першого етапу «Складання кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) та відмови ОСОБА_1 в допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнання ОСОБА_1 такою, що не підтвердила здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, та припинення її участі у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах;

- зобов`язати ВККС України поновити участь ОСОБА_1 в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах з етапу виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

Рух справи в суді першої інстанції та короткий зміст рішення цього суду, яке оскаржується

2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 липня 2025 року визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, викладені у клопотанні про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення строку для звернення до адміністративного суду, залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановив для усунення недоліків десятиденний строк з дня вручення ухвали.

3. Суд першої інстанції зазначив, що позивачці з метою усунення виявлених недоліків позовної заяви необхідно подати заяву із зазначенням інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин пропуску такого строку.

4. 28 липня 2025 року до суду першої інстанції від позивачки надійшла заява про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

5. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 4 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви відмовив.

6. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 12 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ВККС України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачці, оскільки вона у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунула.

Короткий зміст та обґрунтування апеляційної скарги

7. Позивачка не погодилася з таким судовим рішенням та звернулася до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

8. В апеляційній скарзі, зокрема, йдеться про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, оскільки про порушення своїх прав позивачка дізналась лише 23 червня 2025 року - з моменту оприлюднення на сайті Верховного Суду постанови від 17 червня 2025 року у справі № 990/143/25, якою встановлено порушення ВККС України, допущені під час перевірки практичного завдання в межах проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах.

9. Позивачка покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги причини її звернення до суду, оскільки причиною звернення до суду стала не її незгода із рішеннями від 17 квітня 2025 року, а порушення при їх винесенні, про які вона дізналася лише 23 червня 2025 року, які пов`язані із незастосуванням методики оцінювання, що вплинуло на законність прийняття оспорюваних рішень. Висновки суду першої інстанції щодо того, що з моменту саме прийняття оскаржуваних рішень ВККС України вона повинна була дізнатись про порушення своїх прав, і з цього часу розпочався перебіг строку звернення до суду, позивачка вважає помилковими та такими, що спотворюють повідомлену нею інформацію про те, що реальний доступ до оспорюваних рішень ВККС України вона отримала лише після 19 червня 2025 року, тобто після того як вони були завантажені до особистого кабінету суддівської кар`єри.

10. Твердить позивачка і про те, що при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску звернення до суду з цим позовом момент її ознайомлення з рішеннями Комісії від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 та № 89/зп-25 не має вирішального значення, оскільки строк звернення до суду обчислюється з моменту, коли особа дізналася про порушення, а не з моменту ознайомлення з документом, який це порушення містить. Про можливе порушення своїх прав дізналася не зі змісту оспорюваних рішень Комісії, а з інформації, розміщеної на сайті Верховного Суду 23 червня 2025 року, що достовірно підтвердилося після отримання ОСОБА_1 копій екзаменаційних відомостей та екзаменаційних зошитів від відповідача 12 серпня 2025 року, які не відповідали Методичним вказівкам з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, затвердженими рішенням Комісії від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 (далі - Методичні вказівки № 228/зп-24).

11. Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суд першої інстанції не надав оцінку всім її доводам та не врахував їх при вирішенні питання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом.

12. Підсумовуючи, позивачка зазначає, що основним та визначальним фактом, на який вона звертала увагу (поданому разом з позовною заявою клопотанні про поновлення строку, та поданому 12 серпня 2025 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху), було те, що про можливе порушення своїх прав вона дізналася лише 23 червня 2025 року через оприлюднення на сайті Верховного Суду рішення у справі № 990/143/25, а достовірно дізналася 12 серпня 2025 року - після отримання відповіді із копіями екзаменаційних відомостей та зошитів від ВККС України. Саме ознайомлення зі змістом екзаменаційних відомостей дало усвідомлення того, що й при проведенні оцінювання виконаних практичних завдань ВККС України були порушені Методичні вказівки № 228/зп-2, що як наслідок, призводить до порушення її прав як учасника добору на посаду судді апеляційного суду.

13. Однак, на думку позивачки, суд першої інстанції на цей факт уваги не звернув, необхідного часу не усунення недоліків не надав та не врахував повідомлені факти та обставини в оскаржуваній ухвалі від 12 серпня 2025 року зазначивши про неусунення недоліків без поважних причини.

Позиція інших учасників справи щодо апеляційної скарги

14. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому не погодився з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, а тому просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

15. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач указав на правильність висновків суду першої інстанції щодо повернення позивачці позовної заяви, зазначивши, що ОСОБА_1 не навела обґрунтованих обставин та підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку.

Рух апеляційної скарги

16. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 28 серпня 2025 року залишила без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2025 року, ухвалою від 10 вересня 2025 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , а ухвалою від 24 вересня 2025 року призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) за наявними у справі матеріалами.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

17. Велика Палата Верховного Суду дослідила наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї доводи, перевірила матеріали справи, переглянула оскаржуване судове рішення і дійшла висновку про таке.

18. Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

19. У статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

20. Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

21. Так, відповідно до частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

22. Згідно із частиною восьмою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, ВККС України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді відповідно до Закону № 1402-VІІІ встановлюється місячний строк.

23. Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

24. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

25. Установлення законом строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

26. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

27. З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя, ВККС України під час процедури проведення добору кандидатів на посаду судді, конкурсу на посаду судді чи призначення на посаду судді були порушені, вона має право звернутися до суду в більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.

28. Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

29. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

30. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено статтею 123 КАС України, згідно із частиною першою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

31. Якщо ж заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

32. Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

33. Таким чином, суд перевіряє обставини пропуску строку на підставі клопотання особи, в якому наведено поважність причин пропуску строку, та поданих нею доказів, яким буде надано відповідну правову оцінку.

34. Процесуальний закон (стаття 121 КАС України) передбачає можливість поновлення строку звернення до адміністративного суду у разі, якщо цей строк було пропущено з поважних причин.

35. Частиною другою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

36. Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Тобто поняття «поважні причини пропуску процесуальних строків» є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

37. У разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

38. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави виснувати про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Щоб переконатись, що особа могла і повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод, інтересів), суд повинен установити обставини, які б беззаперечно свідчили, що обізнаність особи була ймовірною, а ступінь ймовірності був високим і достатнім для висновку, що строк звернення до суду особа пропустила з поважних причин.

39. Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

40. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

41. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

42. ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

43. Предметом оскарження у цій справі позивачка визначила рішення ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25 і № 89/зп-25, ухвалені, зокрема, щодо позивачки під час проведення конкурсу на посаду судді.

44. Суд першої інстанції встановив, що оскаржувані рішення ВККС України опублікувала на своєму офіційному вебсайті в день їх прийняття - 17 квітня 2025 року.

45. Опублікування вказаних рішень, тобто їх оприлюднення, презюмує, що їх зміст доведено до всіх зацікавлених осіб.

46. Зважаючи на викладене, у цій справі підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, останнім днем якого, у цьому випадку, з урахуванням того, що кінцева дата припала на вихідний день, є 19 травня 2025 року.

47. Водночас позивачка звернулася до суду першої інстанції із цим позовом 18 липня 2025 року, тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку для вчинення такої процесуальної дії.

48. Аналогічних висновків щодо перебігу строку звернення до суду в такій категорії справ [оскарження рішень ВККС України від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25, № 89/зп-25] дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 8 жовтня 2025 року у справі № 990/328/25, 23 жовтня 2025 року у справі № 990/287/25.

49. У клопотанні про поновлення строку звернення до суду, позивачка доводи щодо поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду обґрунтовувала тим, що: 1) про порушення своїх прав дізналась лише 23 червня 2025 року - з моменту оприлюднення на сайті Верховного Суду постанови від 17 червня 2025 року у справі № 990/143/25, якою встановлено порушення ВККС України, допущені під час перевірки практичного завдання в межах проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах; 2) несвоєчасно ознайомилася з оскаржуваними рішеннями, оскільки 17 квітня 2025 року на вебсайті ВККС України було розміщено лише оголошення щодо їх прийняття, без номера та тексту рішення, а безпосередньо їй рішення не було надіслано.

50. Суд першої інстанції, оцінюючи покликання позивачки на те, що про порушення своїх прав вона дізналася 23 червня 2025 року - з моменту оприлюднення на сайті Верховного Суду постанови від 17 червня 2025 року у справі № 990/143/25, вказав, що прийняття Верховним Судом зазначеного рішення та ознайомлення з ним позивачки не змінює моменту, коли вона повинна була дізнатись про порушення у спірних правовідносинах своїх прав та початок перебігу строку звернення до суду, та не створює підстав для поновлення строку звернення до суду.

51. Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи й на те, що зміна суб`єктивного ставлення позивачки до оскаржуваних рішень не може впливати на перебіг строку звернення до суду, як і вважатися поважною підставою його пропуску.

52. За цих обставин сама по собі дата публікації інформації не може ототожнюватися з моментом, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про можливе порушення своїх прав.

53. Щодо доводів позивачки про несвоєчасне ознайомлення з оскаржуваними рішеннями Велика Палата Верховного Суду зазначає, що частиною восьмою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено, що інформація про результати кваліфікаційного іспиту є загальнодоступною та оприлюднюється на офіційному веб-сайті ВККС України.

54. За змістом пункту 8 Регламенту ВККС України, затвердженого рішенням ВККС України від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі - Регламент), принцип публічності у роботі Комісії полягає в тому, що засідання Комісії є відкритим, за винятком його закритої частини та закритих засідань Комісії. Інформація про засідання Комісії, перелік питань, що виносяться для розгляду на засіданні Комісії, результати засідань Комісії розміщуються на веб-сайті Комісії.

55. Відповідно до пункту 107 Регламенту копія рішення Комісії надається особі, стосовно якої його ухвалено, за відповідним зверненням такої особи.

56. Відтак ВККС України надсилає рішення лише у випадку, якщо особа звернулася з проханням про його надання.

57. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що початок відліку строку звернення до суду пов`язується з моментом, коли особа дізналася або мала дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність, унаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів, а не з моментом, коли вона усвідомила, що відповідне рішення порушує її права.

58. Тому факт направлення / ненаправлення ВККС України рішень від 17 квітня 2025 року № 87/зп-25, № 89/зп-25 чи день ознайомлення з рішеннями в кабінеті «Суддівська кар`єра», у цьому випадку, не впливають на строк для оскарження рішень Комісії та початок його відліку, оскільки моментом, коли позивачка повинна була дізнатися про порушення її прав, є момент обізнаності про прийняття оскаржуваних рішень.

59. Окрім цього, слід звернути увагу на те, що в період з 17 квітня до 25 червня 2025 року, тобто протягом двох місяців від дня ухвалення Комісією оскаржуваних рішень, позивачка не вчиняла будь-яких дій з метою отримання від відповідача копій цих рішень, як і дій щодо підготовки звернення до суду із цим позовом.

60. Посилання ОСОБА_1 на добросовісність дій в контексті очікування відповіді від Комісії на її запит не спростовують її процесуальну бездіяльність в межах строку, встановленого законодавством для оскарження рішень ВККС України.

61. Отже, суд першої інстанції правильно оцінив такі підстави для поновлення строку звернення до суду як неповажні.

62. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, виснувавши, що наведені підстави пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для його поновлення, постановив ухвалу від 24 липня 2025 року, якою залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 , надавши десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для звернення до суду із заявою, у якій потрібно було вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази на їхнє підтвердження.

63. У цій же ухвалі суд першої інстанції позивачці роз`яснив, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

64. Відповідно до частини п`ятої статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІТС), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

65. Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами (частина одинадцята статті 251 КАС України).

66. Відповідно до матеріалів справи ухвала Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про залишення позовної заяви без руху доставлена до електронного кабінету позивачки 24 липня 2025 року о 20 годині 26 хвилин, що підтверджується довідкою, складеною відповідальним працівником.

67. Питання, пов`язані з врученням судового рішення, врегульовані статтею 251 КАС України, згідно з пунктом 2 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

68. Згідно з абзацом другим частини шостої статті 251 КАС України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

69. Враховуючи наведену норму, ухвала Касаційного адміністративного суду від 24 липня 2025 року про залишення позовної заяви без руху вважається такою, що вручена позивачці 25 липня 2025 року.

70. Беручи до уваги встановлені у статті 120 КАС України правила обчислення процесуальних строків, у цьому випадку перебіг установленого Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду строку для усунення недоліків позовної заяви розпочався з 26 липня 2025 року та закінчився 4 серпня 2025 року включно.

71. 4 серпня 2025 року суд першої інстанції своєю ухвалою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

72. Зазначена ухвала суду доставлена до електронного кабінету позивачки 4 серпня 2025 року о 22 годині 35 хвилин, що підтверджується довідкою, складеною відповідальним працівником. Тобто зазначена ухвала суду вважається врученою 5 серпня 2025 року.

73. Реагуючи на посилання позивачки про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги її заяву про усунення недоліків позовної заяви, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що ця заява подана через підсистему «Електронний суд» 12 серпня 2025 року, однак матеріалами справи підтверджується, що заява була зареєстрована судом та долучена до матеріалів справи 13 серпня 2025 року, тобто після постановлення ухвали про повернення позовної заяви, тому за цієї об`єктивної обставини Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду був позбавлений можливості вчиняти будь-які процесуальні дії щодо її розгляду, зокрема й надати оцінку доводам щодо обізнаності позивачки про порушення її прав 12 серпня 2025 року.

74. Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу, відповідно до якої якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

75. Ураховуючи, що у встановлений судом строк позивачка не подала заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, та беручи до уваги дату отримання нею ухвали суду від 4 серпня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду обґрунтовано дійшов висновку про повернення позовної заяви відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.

76. Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

77. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

78. Згідно з положеннями статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

79. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, адже оскаржувану ухвалу суд першої інстанції постановив з дотриманням норм матеріального та процесуального права, викладені в апеляційній скарзі твердження не спростовують правильності висновків суду.

Керуючись статтями 266, 308, 311, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2025 року у справі № 990/337/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська

Судді: О. О. Банасько О. В. Білоконь О. Л. Булейко І. А. Воробйова М. М. Гімон А. А. Ємець Л. Ю. Кишакевич В. В. Король С. І. КравченкоО. В. Кривенда М. В. Мазур С. Ю. Мартєв С. О. Погрібний Т. Г. Стрелець І. В. Ткач В. Ю. Уркевич Н. В. Шевцова