Справа № 420/36745/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій або бездіяльності військової частини та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 29 жовтня 2025 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказу про повернення стягнутих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коштів в сумі 23612 (двадцять три тисячі шістсот дванадцять) грн. 49 коп. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу А40 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана», та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 винести наказ про повернення ОСОБА_1 суми стягнутих коштів в розмірі 23612 (двадцять три тисячі шістсот дванадцять) грн. 49 коп. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу НОМЕР_3 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 в період з 14.11.2017 по 02.01.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до записів, що містяться у військовому квитку позивача наказом №1 від 02.01.2020 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Так, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/3108/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 26.12.2019 року № 756. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі та визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу НОМЕР_3 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн. Рішення суду набрало законної сили 13.05.2022 року. В грудні 2023 позивачем було направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 заяву про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021. 27.01.2024 на адресу позивача від військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь за №241 відповідно до якої командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №152 скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2019 №756 в частині притягнення прапорщика ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі 23612,49 грн. Питання щодо перерахування коштів у розмірі 23612,49 грн. при розгляді адміністративної справи №420/3108/20 не порушувалось, а тому у поверненні безпідставно стягнутих коштів в розмірі 23612,49 позивачу було відмовлено. 13.08.2025 позивачем ОСОБА_1 було направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 заяву з проханням прийняти рішення про видачу наказу, яким повернути утримані з грошового забезпечення позивача коштів в розмірі 23612,49грн. за наказом командира в/ч НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна тосолу НОМЕР_3 роти штабних машин 2БЗ» №756 від 26.12.2019, скасованим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021. В жовтні 2025 на адресу представника позивача надійшла відповідь від в/ч НОМЕР_1 якою повідомлено про відмову у поверненні коштів, посилаючись на те, що питання щодо перерахування коштів ОСОБА_1 у розмірі 23612,49грн. при розгляді адміністративної справи №420/3108/20 не порушувалось. Вказані дії відповідача прямо суперечать ст.14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відповідно до якої у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача протиправною та такою, що свідчить про умисне ухилення від виконання прямої вимоги Закону, відтак за захистом своїх порушених прав звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідачів обґрунтовується наступним.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021р. по адміністративній справі 420/3108/20 вирішено визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 06.05.2019р. №756 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна тосолу А40 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» в частині притягнення прапорщика ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн. На виконання зазначеного рішення суду наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №152 скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 06.05.2019р. №756 в частині притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн. Питання щодо перерахування коштів Позивачу у розмірі 23612,49 грн. при розгляді адміністративної справи 420/3108/20 не порушувалось.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

19 листопада 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов.

21 листопада 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Станом на 18 грудня 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Позивач - ОСОБА_1 в період з 14.11.2017 по 02.01.2020 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до записів, що містяться у військовому квитку позивача наказом №1 від 02.01.2020 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Так, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/3108/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 26.12.2019 року № 756.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі та визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу НОМЕР_3 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.

Рішення суду набрало законної сили 13.05.2022 року.

В грудні 2023 позивачем було направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 заяву про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021.

27.01.2024 на адресу позивача від військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь за №241 відповідно до якої командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 №152 скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2019 №756 в частині притягнення прапорщика ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі 23612,49 грн.

Питання щодо перерахування коштів у розмірі 23612,49 грн. при розгляді адміністративної справи №420/3108/20 не порушувалось, а тому у поверненні безпідставно стягнутих коштів в розмірі 23612,49 позивачу було відмовлено.

13.08.2025 позивачем було направлено на адресу військової частини НОМЕР_1 заяву з проханням прийняти рішення про видачу наказу, яким повернути утримані з грошового забезпечення позивача коштів в розмірі 23612,49 грн. за наказом командира в/ч НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна тосолу А40 роти штабних машин 2БЗ» №756 від 26.12.2019, скасованим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021.

В жовтні 2025 на адресу представника позивача надійшла відповідь від в/ч НОМЕР_1 якою повідомлено про відмову у поверненні коштів, посилаючись на те, що питання щодо перерахування коштів ОСОБА_1 у розмірі 23612,49 грн. при розгляді адміністративної справи №420/3108/20 не порушувалось.

Позивач вважає, що вказані дії відповідача прямо суперечать ст.14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», відповідно до якої у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Відповідно до статті 5 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України, беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до відповідних місцевих рад та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них (стаття 9 Закону №2011-ХІІ).

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-ХIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно із приписами частини другої статті 2 вказаного Закону Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі, у разі їх розформування.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків урегульовано Законом України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (Далі, Закону №160-ІХ).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №160-ІХ, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено порядок відшкодування шкоди, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника). Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Згідно положень статті 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством. Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню. У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.05.2021 року у справі № 420/3108/20 визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу А40 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.

Рішення суду набрало законної сили 13.05.2022 року.

Проте, всупереч до п. 3 ст. 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за якою у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ, відповідне рішення про повернення коштів відповідачем не прийнято.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказу про повернення стягнутих коштів на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу А40 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн. та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 винести наказ про повернення позивачу ОСОБА_1 суми стягнутих коштів в розмірі 23612,49 грн.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій або бездіяльності військової частини та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі наказу про повернення стягнутих з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , коштів в сумі 23612 (двадцять три тисячі шістсот дванадцять) грн. 49 коп. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу А40 роти штабних машин НОМЕР_2 БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана», та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про повернення ОСОБА_1 суми стягнутих коштів в розмірі 23612 (двадцять три тисячі шістсот дванадцять) грн. 49 коп. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування по факту нестачі військового майна - тосолу НОМЕР_3 роти штабних машин 2БЗ» № 756 від 26.12.2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» та притягнення до повної матеріальної відповідальності у розмірі 23612,49 грн.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя С.О. Cтефанов