Справа № 524/12302/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р.Справа № 524/12302/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., вул. Першотравнева, 29/5, м.Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 14.11.25 року по справі №524/12302/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови поліцейського роти №1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП Велько К.А. від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364 та серії ЕНА № 5568664 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14.11.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Карини Андріївни від 25 серпня 2025 року серії ЕНА № 5568364 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за постановою від 25 серпня 2025 року, серії ЕНА № 5568364.

Визнано протиправною та скасовано постанову поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Карини Андріївни від 25 серпня 2025 року серії ЕНА № 5568664 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Надіслано справу про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП за постановою від 25 серпня 2025 року, серії ЕНА № 5568664, на новий розгляд до БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. № 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 726,72 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14.11.2025 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364 та серії ЕНА № 5568664 за ч. 2 ст. 122 КУпАП є законними, а належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. Також зазначає, що інспектором поліції було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи та такі права було роз`яснено позивачу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в яких наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 308 КАС України та керуючись ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою поліцейського роти № 1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП Велько К.А. від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

25 серпня 2025 року поліцейський роти № 1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП Велько К.А. подала рапорт командиру БПП про анулювання постанови від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364, у зв`язку з допущеними помилками в графі 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення», а саме про невірне застосування пункту Правил.

У подальшому, поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Кариною Андріївною було складено з зазначенням датою 25 серпня 2025 року нову постанову серії ЕНА № 5568664 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 13 год. 12 хв., в м. Кременчук по вул. Гранітна 16/2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 на не регульованому перехресті де організовано круговий рух, який позначений дорожнім знаком 4.10 ПДР України (круговий рух), не надав перевагу в русі ТЗ Renault Duster, номерний знак НОМЕР_3 на синьому фоні, який вже рухався по колу, чим порушив п. 16.12 ПДР України.

Позивач вважаючи спірні постанови незаконними, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не в повній мірі дотримано вимоги статті 245 КУпАП щодо об`єктивного з`ясування обставин справи, оскільки перед винесенням постанови позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, однак, відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, що постановою поліцейського роти № 1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП Велько К.А. від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Спірним під час судового розгляду справи було питання дотримання інспектором патрульної поліції процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності в частині забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на проведення належного та встановленого чинним законодавством України порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Фактично розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався без дотримання процедури розгляду, яка встановлена вказаними правовими нормами, у тому числі хоча і за перебування позивача на місці зупинки транспортного засобу, але без його активної участі, що передувало складанню постанови від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364, копію якої позивач не отримав, а відповідач в особі поліцейських не встановив за присутності двох свідків факт відмови позивача від отримання копії цієї постанови.

25 серпня 2025 року поліцейський роти № 1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП Велько К.А. подала рапорт командиру БПП про анулювання постанови від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364, у зв`язку з допущеними помилками в графі 5 «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення», а саме про невірне застосування пункту Правил.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що до суду була подана копія цього рапорту, який було віддруковано поліцейським за невідомих суду обставин, а саме часу, дати та місця, оскільки поліцейська не могла мати з собою на патрулюванні у службовому автомобілі комп`ютерне устаткування та технічні засоби друку, що свідчить про явне умисне спотворення як поліцейським, так і командиром БПП обставин анулювання вказаної постанови.

Крім того, суд особливо констатував увагу на тому, що так назване анулювання постанови мало місце фактично у зв`язку з неправильною кваліфікацією поліцейським події проступку, тобто суті (фабули) проступку.

Чинним КУпАП не встановлено такого правового (юридично-процесуального) інституту як анулювання постанови у справі про адміністративне правопорушення шляхом внесення відповідних записів до відповідних статистичних документів.

Одночасно командир БПП без врахування факту звернення позивача в особі його представника як до БПП у м. Кременчуці, так і до суду з відповідними зверненням та позовом, не вжив відповідних заходів щодо перевірки законності цієї постанови та не ухвалив відповідне рішення про скасування або залишення цієї постанови без змін.

Належних і допустимих доказів на спростування вказаних обставин та висновків суду відповідач суду не надав взагалі.

Крім того, відповідач не надав жодні докази щодо того, що ОСОБА_2 була призначена на посаду поліцейського роти № 1 БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП НП та була уповноважена на складання протоколів про адміністративне правопорушення та розгляд справ про адміністративне правопорушення.

У подальшому без проведення належного та встановленого чинним законодавством України порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Кариною Андріївною було складено з зазначенням датою 25 серпня 2025 року нову постанову серії ЕНА № 5568664 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 13 год. 12 хв., в м. Кременчук по вул. Гранітна 16/2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 11183, д.н.з. НОМЕР_2 на не регульованому перехресті де організовано круговий рух, який позначений дорожнім знаком 4.10 ПДР України, не надав перевагу в русі ТЗ Renault Duster, номерний знак НОМЕР_3 на синьому фоні, який вже рухався по колу, чим порушив п. 16.12 ПДР України.

Дана постанова ухвалена поліцейським без врахування вказаних раніше обставин, без дотриманням вимог ст. 222, 251, 268, 279, 280, 283-285 КУпАП, у тому числі без врахування факту наявності ще не скасованої першої постанови («анульованої») з тотожною фактично фабулою, про що поліцейська вказувала пізніше у рапорті про «анулювання», за відсутності будь-яких документів про надання повноважень на повторний розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача.

Тобто, суд першої інстанції правильно вказав, що поліцейська взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько К.А. не була уповноваженою особою на здійснення повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за тією ж самою нормою КУпАП по тим же самим обставинам та події.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ретельно вивчивши матеріали справи та відеозапис наданий відповідачем події розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно позивача, з яких чітко постають обставини, які були встановлені та наведені судом, а саме що справа (-и) про адміністративні правопорушення стосовно позивача розглядалася повторно одним і тим самим співробітником поліції без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема без зазначення обставин та документів щодо того, що саме поліцейський Велько К.А. була уповноважена на здійснення розгляду справи про адміністративні правопорушення та ухвалення відповідної постанови, у тому числі повторного розгляду (нової), без здійснення цим співробітником поліції перевірки та встановлення обставин щодо встановлення та оголошення під час розгляду справи про адміністративні правопорушення відповідних доказів про вчинення проступків, та ознайомлення позивача з відповідними відеозаписами та фотографічними знімками, іншими доказами про вчинення відповідних порушень ПДР, зокрема і «анульованого» проступку.

Відповідач не надав у повному обсязі докази щодо фактів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення кількох проступків за події, що мала місце 25 серпня 2025 року, повноважність щодо ухвалення першої та наступної другої постанов одним і тим самим співробітником патрульної поліції.

Приведені обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про надання реальної можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги, розгляд справи відкладено не було та одразу винесено спірну постанову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною та скасування постанови поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Карини Андріївни від 25 серпня 2025 року серії ЕНА № 5568364 («анульована») у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП за вказаною постановою. Крім того необхідно визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Велько Карини Андріївни від 25 серпня 2025 року серії ЕНА № 5568664 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та надіслати справу про адміністративні правопорушення стосовно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП за цією постановою від 25 серпня 2025 року, серії ЕНА № 5568664, на новий розгляд до БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанови про адміністративне правопорушення від 25 серпня 2025 року, серія ЕНА № 5568364 та серії ЕНА № 5568664 є неправомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів зауважує, що правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судова колегія зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Доводи відповідача, що позивачу було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП не відповідає дійсності, оскільки позивачу не роз`яснено в повній мірі його права, зокрема, право на отримання правової допомоги, право надавання пояснень, заявлення клопотань, що мало б передувати факту складання постанов.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.11.2025 по справі №524/12302/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич