Справа № 160/20400/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макарова Анастасія Федорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) (Міжнародний центр) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Макарова Анастасія Федорівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) (Міжнародний центр), в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) (код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) щодо відмови у звільненні з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи);
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) (код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) прийняти рішення про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) перекладача відділення міжнародного співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до відповідача із рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за бабусею, яка є особою з інвалідністю I групи, у якої відсутні інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення. Відповідач у задоволенні рапорту відмовив, оскільки додані до рапорту документи не містять відомостей щодо відсутності інших членів сім`ї І та ІІ ступеню споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за бабусею позивача. Позивач із такою відмовою не погоджується, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог і вказує, що позивачу правомірно було відмовлено у звільненні з військової служби. В обгрунтування відзиву відповідач зазначає, що З наданих Позивачем до рапорту про звільнення документів вбачається, що серед осіб першого ступеня споріднення у ОСОБА_2 наявна дочка (мати Позивача) ОСОБА_3 . При цьому, позовну заяву позивач обгрунтовує тим, що мати Позивача ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за свою матір`ю ОСОБА_2 у зв`язку з наступними причинами: наявність у ОСОБА_3 інвалідності ІІ групи (безстроково), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 573934; ОСОБА_3 постійно перебуває за кордоном, що підтверджується дозволом на проживання в Турецькій Республіці; факт постійного проживання ОСОБА_3 підтверджується правом власності на маєток та землю у Турецькій Республіці. Відповідач зазначає, що Позивач жодним чином не довів факт неможливості здійснювати ОСОБА_3 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 . Наявність у ОСОБА_3 . ІІ групи інвалідності жодним чином не свідчить про її неможливість здійснювати догляд за своєю матір`ю. Акт огляду МСЕК серії 12 ААГ № 573934 відображає лише встановлену ОСОБА_3 ІІ групу інвалідності, проте не відображає її потребу постійного догляду (в пункті 12 акту вказано «не може працювати в звичайних умовах»). Про те, що ОСОБА_3 не потребує постійного догляду звернуто увагу і в акті від 26 травня 2025 року № 9/4828. Окрім того, жодних інших документів (наприклад висновків ЛКК), які б підтверджували потребу в постійному догляді ОСОБА_3 . Позивачем не надано ані в складі додатків до позовної заяви, ані в складі рапорту на звільнення, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для звільнення Позивача відповідно до абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок». У свою чергу, перебування ОСОБА_3 за кордоном ніяким чином не свідчить про неможливість останньої повернутися до своєї матері в Україну з метою її догляду. Також, відповідач звертає увагу суду на те, що факт перебування ОСОБА_3 під наглядом лікарів у Турецькій Республіці не підтверджується жодним належним, допустимим та достовірним доказом, як і не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між перебуванням ОСОБА_3 за кордоном та отриманням лікарської допомоги у зв`язку з захворюванням. Наявність у ОСОБА_3 нерухомого майна в Турецькій Республіці також ніяким чином не свідчить про неможливість здійснювати нею догляду за її матір`ю ОСОБА_2 . Окрім того, нотаріально посвідчена заява ОСОБА_3 щодо неможливості нею здійснювати догляд за своєю матір`ю не є належним доказом наявності об`єктивних причин неможливості здійснювати такий догляд, а є лише необгрунтованим твердженням ОСОБА_3 спрямованим на утворення підстави для звільнення з військової служби її сина ОСОБА_1 . Із фактичних обставин справи також вбачається, що Позивач має рідну сестру ОСОБА_4 . Позивач зазначив, що догляд за ОСОБА_2 . ОСОБА_4 не має реальної можливості здійснювати, у зв`язку з навчанням у ВУЗі в ОСОБА_5 та відсутністю планів щодо повернення в Україну. При цьому Позивачем не було надано жодних доказів ані щодо форми навчання його сестри у коледжі ім. Андервуда, ані щодо порядку проходження навчання (безпосередня присутність на заняттях/заняття онлайн тощо). Таким чином, Позивач не довів неможливості здійснювати догляд ОСОБА_4 за її бабусею ОСОБА_2 таким чином, Позивачем у цій справі не доведено об`єктивних обставин неможливості здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 особами першого та другого ступеня споріднення (донькою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ). Крім того, відповідач зазначає, що відповідач не має права своїм рішенням звільняти з військової служби військовослужбовців офіцерського складу. Відповідач уповноважений виключно направити рапорт Позивача (з доданими документами) до Головного управління Національної гвардії України та клопотати перед командувачем Національної гвардії України про звільнення з військової служби Позивача.
Також, у відзиві на позовну заяву відповідач повідомив суду про те, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ від 04.07.2025 № 454 ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України) було визначено перейменувати в Міжнародний міжвідомчий багатопрофільний навчально-бойовий центр підготовки підрозділів Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), унести зміни до Статуту Міжнародного центру та вжити заходів щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. На виконання вимог наказу Міністерства внутрішніх справ від 04.07.2025 № 454 командуванням Міжнародного центру було вжито заходів спрямованих на державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, за результатом чого 25.07.2025 виконавчим комітетом Бориспільської міської ради було сформовано та видано виписку з ЄДРПОУ. Враховуючи вищевказане та зважаючи на положення статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач просить суд врахувати в подальшому зміну найменування Відповідача.
До суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) (код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) в частині неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) від 29.05.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи);
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) (код за ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) перекладача відділення міжнародного співробітництва Міжнародного міжвідомчого ІНФОРМАЦІЯ_6 (військова частина НОМЕР_1 ) від 29.05.2025 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи), з урахуванням висновків суду».
Подав позивач до суду і відповідь на відзив на позовну заяву, у якій указує, що хоча ОСОБА_3 і не потребує постійного стороннього догляду, однак стан її здоров`я не відповідає тій мірі, яка б дала можливість їй доглядати за своєю матір`ю та надавати їй постійну допомогу у побуті. Вказане підтверджується, зокрема, Індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 773, згідно з якою встановлено у ОСОБА_3 . ІІ ступінь обмеження до самообслуговування, І ступінь обмеження до пересування та ІІ ступінь обмеження до трудової діяльності. Крім того, у пункті 15 ІПР інваліда № 773 зазначено реабілітаційний потенціал: низький, у п. 16 мета реабілітації: відновлення обмеження життєдіяльності часткове. З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за своєю матір`ю, оскільки має такі вади здоров`я, які негативно впливають на її життєдіяльність, зокрема здатність до самообслуговування, пересування та трудової діяльності. З наведеного вбачається, що догляд за особою з інвалідністю передбачає певні фізичні навантаження, які протипоказані ОСОБА_3 , відтак вона не може здійснювати догляд за своєю матір`ю. В той же час, ОСОБА_3 наразі проживає у Республіці Туреччина, що підтверджується документами, долученими до позовної заяви. Крім того, представником позивача було подано адвокатський запит до ДМС щодо надання інформації про оформлення ОСОБА_3 документів для виїзду за кордон, однак у відповідь на вказаний запит ДМС повідомила, що не має можливості надати таку інформацію запитувачу у зв`язку з відсутністю згоди ОСОБА_3 на розголошення конфіденційної інформації. З метою підтвердження факту перебування за кордоном, а саме у Республіці Туреччина, долучаємо разом з відповідним клопотанням копії паспорту ОСОБА_3 для виїзду за кордон з відповідними відмітками про перетин кордону та відміткою про перебування на консульському обліку у Республіці Туреччина. Аналогічні адвокатські запити були подані відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , на які було надано аналогічні відповіді. У зв`язку з цим долучаємо разом із клопотанням про приєднання доказів копії паспорту ОСОБА_6 для виїзду за кордон та паспорту ОСОБА_4 для виїзду за кордон. Вказаними доказами підтверджується відсутність реальної можливості у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювати догляд за ОСОБА_2 у зв`язку з перебуванням за кордоном.
Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримав доводи, наведені в обгрунтування відзиву.
Позивач подав до матеріалів справи клопотання про приєднання доказів: копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_3 ; копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_4 ; копії паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_6 ; копії листа ДМС стосовно ОСОБА_3 ; копії листа ДМС стосовно ОСОБА_4 ; копії листа ДМС стосовно ОСОБА_6 ; копії Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 773; копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5273.
Іншим клопотанням позивач просить суд приєднати до матеріалів справи наступні докази: копію карти резидента ОСОБА_7 , виданої ОСОБА_4 , та копію довідки з місця навчання ОСОБА_4 , легалізованих у порядку, встановленому Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів, затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 № 113.
Відповідач подав до суду заперечення на клопотання позивача про приєднання доказів до матеріалів справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) звернувся до відповідача із рапортом, в якому проси звільнити його у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 (через такі сімейні обставини або з інших поважних причин, а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті: необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Із матеріалів справи суд установив, що членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І групи, є бабуся позивача ОСОБА_2 .
Відповідач листом від 13.06.2025 №70/Б-1115-2025 повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення у зв`язку із тим, що додані до рапорту документи не містять відомостей щодо відсутності інших членів сім`ї І та ІІ ступеню споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, тому і звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р. (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону № 2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII, визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону №2232-XII, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно із пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, яка визначає підстави звільнення з військової служби, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (в подальшому - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку.
Відповідно до п. 12 Розділу І Положення № 1153/2008, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно із п. 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
25.11.2022 набрав чинності наказ Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, яким затверджена Інструкція з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (в подальшому - Інструкція № 280), відповідно до пункту 12 розділу І якої командири (начальники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах управління, військових частинах, установах та їх підрозділах, а також створювати для посадових осіб, які здійснюють облік особового складу, належні умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.
Згідно з пунктом 1 розділу Х Інструкції № 280, накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу.
У свою чергу, механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.
Відповідно до абз. 3 п. 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Додатком 19 до Інструкції № 170 визначено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, а саме: пунктом 5 визначено, що через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);
документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: згідно з пп. 28 п.5 Додатку 19 до Інструкції № 170, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): інвалідність такої особи, її потребу в постійному догляді, перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Зі змісту наведених норм висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи:
інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
У цій справі суд установив, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , яка відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, Серія 12ААГ №177800, є особою з інвалідністю І групи.
Згідно із висновком від 12.05.2025 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (Форма №080-2/о), та висновком від 12.05.2025 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (Форма №080-4/о), ОСОБА_2 рекомендовані соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.
Позивач звернувся до відповідача із рапортом, в якому проси звільнити його у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 (через такі сімейні обставини або з інших поважних причин, а саме відповідно до абз. 14 пункту 3 частини 12 цієї статті: необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як свідчить рапорт позивача, копія якого надана до матеріалів справи, до нього були приєднані вказані вище акт огляду медико-соціальною експертною комісією, Серія 12ААГ №177800, та висновки від 12.05.2025.
Також до рапорту, з-поміж іншого, були долучені нотаріально засвідчена копія Акту Про обстеження сімейного стану військовослужбовця Національної гвардії ОСОБА_1 із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 від 26.05.2025, який затверджений начальником Центрально-Міського районного у місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_7 ; нотаріально засвідчена копія Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 21.05.2025; нотаріально засвідчена копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією матері позивача ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження внучки ОСОБА_2 ОСОБА_4 ; копія карти резидента ОСОБА_7 внучки ОСОБА_4 з перекладом українською мовою; довідка з місця навчання внучки ОСОБА_8 , СМЕ-240773 від 21.04.2025.
Відповідач листом від 13.06.2025 №70/Б-1115-2025 повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення у зв`язку із тим, що додані до рапорту документи не містять відомостей щодо відсутності інших членів сім`ї І та ІІ ступеню споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Отже не є спірним у цій справі питання допустимості медичних документів, які підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , яка є бабусею позивача.
Натомість відповідач указав на відсутність відомостей щодо відсутності інших членів сім`ї І та ІІ ступеню споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 .
Як уже зазначав суд, для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи:
інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Перевіряючи правомірність відмови у звільненні позивача з військової служби, суд установив, що ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_3 .
У свою чергу, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, Серія 12ААГ №573934. У цій довідці вказано, що інвалідність ОСОБА_3 встановлена безстроково, висновок про умови і характер праці не може працювати в звичайних умовах виробництва.
Водночас, ані до рапорту, ані до матеріалів справи не надано доказів того, що донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Отже, окрім позивача, його бабуся ОСОБА_2 має члена першого ступеня споріднення, а саме, доньку ОСОБА_3 ..
Доводи позивача про те, що стан здоров`я ОСОБА_3 не дозволяє їй здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , судом відхиляються, оскільки, згідно із наведеними вище нормами чинного законодавства, мають бути надані докази потреби, у цьому випадку ОСОБА_3 , у постійному догляді за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Проте таких доказів ані до рапорту, ані до матеріалів справи надано не було.
Не беруться судом до уваги і доводи позивача про те, що донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 перебуває за кордоном, а саме у Республіці Туреччина, оскільки, такі доводи не були предметом розгляду відповідача під час вирішення рапорту позивача про звільнення з військової служби.
Суд зазначає, що проживання за межами України ОСОБА_3 саме по собі не вказує на відсутність обов`язку піклуватися про свою матір ОСОБА_2 .
Крім того, суд установив, що ОСОБА_2 має онуку ОСОБА_4 , яка проживає і навчається у ОСОБА_5 , про що до рапорту про звільнення позивач надав докази.
Водночас проживання за межами України ОСОБА_4 саме по собі не вказує на відсутність обов`язку піклуватися про свою бабусю ОСОБА_2 .
З огляду на все викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач не надав відповідачу доказів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби, визначених абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Водночас, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість у цьому випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав для звільнення з військової служби відповідно до абз. 14 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовна заява у цій справі є такою, що задоволенню не підлягає.
Поряд з цим, позивач не позбавлений права на звернення до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби з наданням належних доказів для підтвердження підстав для такого звільнення.
З огляду на положення ст.139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ).

Суддя Н.В. Кучугурна