Справа № 420/38090/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38090/24
Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2025р. про відмову в ухваленні додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024р. ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024/000017/2 від 15.08.2024р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000127 від 15.08.2024р..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2024/000017/2 від 15.08.2024р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2024/000127 від 15.08.2024р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 844,2грн..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000грн..

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2025р. апеляційну скаргу Одеської митниці залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025р. без змін.

29.09.2025р. на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якому останній просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» судові витрати, пов`язані з розглядом справи №420/38090/24, а саме: витрати на перекладача у сумі 1 500грн..

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2025р. у задоволенні заяви представника ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» про ухвалення додаткового рішення у справі №420/38090/24 відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» подало апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про ухвалення додаткового рішення.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги та скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції на продовження розгляду.

Відповідно до п.4 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Приймаючи ухвалу про відмову ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витрати ТОВ «Світовий контейнерний сервіс» понесені у зв`язку з перекладом документів у розмірі 1 500грн., не є витратами, пов`язаними з розглядом справи та не підлягають розподілу.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив порушення норм процесуального права, а тому апеляційний суд на підставі ст.320 КАС України, скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Судова колегія зазначає, що чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

При цьому, додаткове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду та не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст.252 КАС України).

Частиною 1 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз передбачені ст.137 КАС України.

Відповідно до ч.ч.3-8 вказаної статті спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

У випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.137 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом приписів ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд встановлює розмір витрат на залучення перекладача на підставі договорів рахунків та інших доказів, пов`язаність цих витрат із розглядом справи. Витрати на залучення перекладача мають бути документально підтверджені та доведені договором, рахунками, платіжним документом про оплату таких послуг тощо.

Колегією суддів встановлено, що до матеріалів справи позивачем долучено документи з офіційним перекладом на державну мову.

Також з матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» просило стягнути з відповідача судові витрата, зокрема 1 500грн. за переклад документів.

При цьому, на підтвердження понесених судових витрат на переклад документів позивачем надано до суду рахунок-фактуру №6/08 від 29.08.2024р. про надання послуг з перекладу документа «Інвойсу 11621706», «SWIFT від 3.07.2024», «Листа повідомлення про помилку від 15.08.2024» на загальну вартість 1 500грн. та платіжну інструкцію за №2759 від 24.09.2024р..

Водночас, з оскаржуваної ухвали не вбачається, що дані документи враховані судом та їм надавалась відповідна оцінка.

Колегія суддів вважає також помилковими висновки суду першої інстанції, що відповідно до вимог ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Апеляційний суд вказує, що вказана норма надає право декларантам надавати документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. При цьому, митні органи можуть вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. І у такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням у даній справі не є мова документів, які подавались позивачем митному органу під час митного оформлення, що свідчить про те, що мова документів переклад яких було здійснено залученим перекладачем є офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.

Судова колегія зауважує, що необхідність в здійсненні перекладу вказаних документів виникла у позивача внаслідок порушення його прав та інтересів з боку Одеської митниці, під час звернення до суду за захистом таких прав та інтересів.

Окрім того, колегія суддів не може оминути виявлене під час апеляційного розгляду порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині обраної ним форми судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Так, Верховний Суд у постанові від 19 березня 2020р. у справі №640/6209/19 сформулював висновок щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановлюється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто, у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі «додаткового рішення» або «додаткової постанови» з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення. Постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України.

У подальшому зазначену правову позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19 січня 2022р. у справі №500/2632/19, а також Верховний Суд в постановах від 28 листопада 2022р. у справі №340/8998/21, від 29 листопада 2022р. у справі №340/9016/21, від 19 листопада 2024р. у справі №340/8613/23.

З обставин даної справи вбачається, що після ухвалення судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи по суті, позивач подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат. Вирішуючи вказану заяву, суд першої інстанції фактично погодився з наявністю підстав для вирішення питання про судові витрати з огляду на те, що воно не було вирішено у рішенні суду за результатами розгляду справи по суті, та навів свої мотиви обґрунтованості викладених у заяві позивача вимог, проте, замість додаткового рішення прийняв з цього питання ухвалу про відмову в ухваленні додаткового судового рішення, що є порушенням норм ст.252 КАС України.

Щодо посилань Одеської митниці про пропуск позивачем строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає, що у цій справі після ухвалення судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи по суті, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат, які не були вирішені під час прийняття рішення судом першої інстанції (але були заявлені ще у позовній заяві). Отже, доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про порушення строку подання заяви є безпідставними.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на виявлені під час апеляційного перегляду процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, апеляційний суд не може ухвалити нове рішення у цій справі, оскільки відповідно до ст.320 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд не наділений повноваженнями ухвалити додаткову постанову як невід`ємну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025р..

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.292,310,312,315,320,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2025р. про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко