Справа № 200/8761/25
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Справа№200/8761/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

12 листопада 2025 року адвокат Зінкевич Дмитро Сергійович в інтересах ОСОБА_1 , позивача, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України (далі відповідач-1), Державного підприємства «Інфоресурс» (далі відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України та Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття світи не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

За змістом викладеного позивач на даний час навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» та здобуває рівень освіти фаховий молодший бакалавр. Проте, з довідки №184891 від 13 серпня 2024 року з Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО) позивачу стало відомо, що у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, стосовно нього міститься інформація про те, що поточне здобуття освіти позивача у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», тому в довідці буквально зазначено «Ні, порушує». Позивач вважає, що зазначена інформація є некоректною та не відповідає дійсності, оскільки здобуття ним освіти відбувається послідовно та у відповідності до вимог законодавства, зокрема частини другої статті 10 Закону України «Про освіту».

Відповідач-1 проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову. У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив, що згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти позивач у період 2013-2015 роки навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є. Т. Абакумова за спеціальністю «Підземна розробка корисних копалин» для здобуття освітнього ступеня «молодший спеціаліст» (5.1 рівень НРК) і був відрахований із закладу освіти. У серпні 2024 року позивач розпочав навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» для здобуття освітньо-професійного рівня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК). Відтак, відповідач-1 вважає, що позивач здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Крім того, відповідач-1 зауважив, що не вважається порушенням послідовності здобуття освіти у разі, якщо здобувача освіти було поновлено на навчання або переведено з іншого закладу освіти, а попереднє навчання було за таким же рівнем, що й поточне навчання. Також, відповідач-1 зазначив, що питання внесення інформації про здобувача освіти до Єдиної державної електронної бази з питань освіти належить до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що власником Електронної бази є держава в особі її держателя Міністерства освіти і науки України, яке відповідно до покладених на нього завдань вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування Електронної бази, встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення Електронної бази та є володільцем інформації, що міститься в Електронній базі. Державне підприємство «Інфоресурс», що є адміністратором та технічним адміністратором Електронної бази лише забезпечує функціонування Електронної бази у порядку, визначеному відповідачем-1. Повноваження адміністратора та технічного адміністратора Електронної бази у спірних правовідносинах, передбачені законодавством, не відносяться до владних. Аналіз повноважень відповідача-2 свідчить про те, що у спірних правовідносинах відповідач-2 як адміністратор та технічний адміністратора Електронної бази здійснює лише технічні функції.

Крім того, відповідач-2 зауважив, що внесення до Єдиної електронної бази та підтримання в Єдиній електронній базі в повному, актуальному та достовірному стані інформації щодо здобувачів освіти, які навчаються у закладах освіти, не відноситься до компетенції відповідачів. Вчинення зазначених дій відноситься до компетенції суб`єктів освітньої діяльності. Відповідачі не відносяться до суб`єктів освітньої діяльності, не провадять освітню діяльність. Відповідачі ненаділені законодавством повноваженнями стосовно внесення в Єдину електронну базу інформації щодо здобувачів освіти чи внесення змін до інформації про здобувачів освіти, що вже міститься в Єдиній електронній базі. Міністерство освіти і науки України, як держатель Єдиної електронної бази та як володілець інформації, що міститься в Єдиній електронній базі, також не наділяв відповідача-2 повноваженнями щодо внесення в Єдину електронну базу інформації, стосовно якої виник спір, чи змін до неї.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вирішено ряд процесуальних питань.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідно до атестата про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 25 червня 2018 року позивач здобув загальну середню освіту в 2018 році у Добропільському навчально-виховному комплексі «Спеціалізована школа I-IІI ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької області.

Відповідно до довідки №184891 від 13 серпня 2024 року про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти позивач навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», ступень/рівень освіти: фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти: денна, код та назва спеціальності/професії: «192 Будівництво та цивільна інженерія». Дата початку здобуття освіти: 01 вересня 2024 року, дата завершення здобуття освіти: 30 червня 2027 року. На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», «Ні, порушує». Інформація про документи про освіту:

1. Атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 , видано Добропільським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа I-IІI ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів - дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької області 25 червня 2018 року.

2. Свідоцтво по базову загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , видано Добропільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 Добропільської міської ради Донецької області 12 червня 2013 року.

Згідно з випискою з Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо документів про освіту та інформації про навчання особи ОСОБА_1 документи про освіту:

1. Свідоцтво по базову загальну середню освіту серії НОМЕР_4 , видано Добропільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №7 Добропільської міської ради Донецької області 12 червня 2013 року.

2. Атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 , видано Добропільським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа I-IІI ступенів №4 з поглибленим вивченням окремих предметів дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької області 25 червня 2018 року.

Інформація про навчання:

22 липня 2015 року відраховано із Донецького гірничого технікуму ім. Є.Т. Абакумова, освітній рівень: молодший спеціаліст, форма навчання: денна, фінансування: бюджет, спеціальність: «5.05030102 підземна розробка корисних копалин»;

12 серпня 2024 року зараховано на навчання до Відокремленого структурного підрозділу «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», освітній рівень фаховий молодший бакалавр, форма навчання: денна, фінансування: бюджет, спеціальність: «192 Будівництво та цивільна інженерія».

04 листопада 2025 року Директорат професійної освіти Міністерства освіти і науки України листом вих.№5/2738-25 «Про надання інформації» надав відповідь на запит представника позивача від 28 жовтня 2025 року №28/10/25-1, зареєстрований у Міністерстві освіти і науки України від 30 жовтня 2025 року за №РК52106/0/1-25, щодо інформації, яка відображена у довідці про здобуття освіти ОСОБА_1 , сформованої автоматично за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в якому повідомив наступне.

«Повідомляємо, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок).

Додатком 9 до зазначеного Порядку затверджена форма довідки, яка формується за даними ЄДЕБО та має підтверджувати статус здобувача освіти, а також на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, формувати висновок щодо того, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Так, частиною другою статті 10 цього Закону визначено, що рівнями освіти є, зокрема, у послідовності: професійна освіта; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський ) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Звертаємо увагу, що згідно із пунктом 2 розділу ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» (далі Закон) освітня діяльність за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, що провадилася закладами вищої освіти і започаткована до набрання чинності цим Законом, продовжувалася у межах строку навчання за певною освітньо-професійною програмою з видачею державного документа про вищу освіту встановленого зразка диплома молодшого спеціаліста. Останній прийом на здобуття вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста проводився у 2019 році.

Особи, які розпочали навчання за програмою підготовки молодшого спеціаліста до 2019 року включно, у разі успішного завершення навчання отримували документ про вищу освіту диплом молодшого спеціаліста, який, відповідно до вищезгаданого Закону, прирівнюється до диплома молодшого бакалавра.

Алгоритм встановлення послідовності рівнів здобуття освіти, який застосовується під час формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО, викладений в листі МОН від 03 червня 2024 року №1/9758-24 «Про особливості формування в ЄДЕБО довідки про здобувача освіти».

Якщо в даних здобувача освіти, що містяться в ЄДЕБО, зокрема, у Реєстрі документів про освіту, є діючий документ про освіту з рівнем, не нижчим ніж рівень поточного навчання за денною або дуальною формою, за яким формується Довідка, в полі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначається «Ні, порушує». Послідовність рівнів зазначено у згаданому вище листі МОН.

В іншому випадку (коли у порівнянні з даними про здобуту освіту послідовність рівнів не порушено) здійснюється автоматична перевірка даних усіх записів про здобуття особою освіти, що містяться в ЄДЕБО. Якщо наявна інформація про навчання, рівень якого не нижче рівня поточного навчання, за яким формується Довідка, у згаданому вище полі зазначається «Ні, порушує», а якщо інформація відсутня «Так, не порушує».

Так, згідно з інформацією, наявною в ЄДЕБО (історія навчання здобувача освіти додається) встановлено, що ОСОБА_1 у період 2013-2015 рр. навчався у Донецькому гірничому технікумі ім. Є. Т. Абакумова за спеціальністю «Підземна розробка корисних копалин» для здобуття освітнього ступеня «молодший спеціаліст» (5.1 рівень НРК) і був відрахований із закладу освіти.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 розпочав навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» для здобуття освітньо-професійного рівня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК).

Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».

Враховуючи вищевикладене, повідомляємо про відсутність підстав для внесення змін до ЄДЕБО в частині формування відповідної довідки.».

Відповідно до додатку до листа від 04 листопада 2025 року вих.№5/2738-25 «Історія навчання здобувача освіти» позивача:

1. З 01 вересня 2013 року по 01 липня 2017 року навчання в Донецькому гірничому технікум ім. Є.Т. Абакумова, параметри навчання: «Молодший спеціаліст (Форма: Денна). Бюджет. 5.05030102 підземна розробка корисних копалин», відраховано із закладу освіти 22 липня 2015 року.

2. З 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», параметри навчання: «Фаховий молодший бакалавр (Форма: Денна). Бюджет. 192 Будівництво та цивільна інженерія», зараховано 12 серпня 2024 року.

05 листопада 2025 року Державне підприємство «Інфоресурс» Міністерства освіти і науки України листом вих.№01-13/4278 «Про розгляд заяви» надало відповідь на заяву представника позивача від 28 жовтня 2025 року №28/10/25-1 щодо порушення послідовності здобуття освіти ОСОБА_1 , в якому повідомило наступне.

«За результатами розгляду повідомляємо, що в Єдину електронну базу не вноситься інформація щодо здобувачів освіти стосовно того, порушує чи не порушує, на підставі даних, що містяться в Єдиній електронній базі, поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту». Зазначена інформація відображається тільки у довідках про здобувача освіти, що формуються закладами освіти на підставі даних, що містяться в Єдиній електронній базі, за формою, визначеною у додатку 9 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Довідка). Зазначені Довідки містяться в Єдиній електронній базі.

Заповнення інформації в Довідці стосовно того, порушує чи не порушує на підставі даних, що містяться в Єдиній електронній базі, поточне здобуття освіти послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», здійснюється в Єдиній електронній базі автоматично згідно з алгоритмом, визначеним Міністерством освіти і науки України, який описано в його листі від 03.06.2024 № 1/9758-24 (далі Лист МОН) (з Листом МОН можливо ознайомитися за посиланням https://www.inforesurs.gov.ua/2024/06/03/v-iedebo-realizovano-mozhlyvist-formuvannia-dovidky-pro-zdobuvacha-osvity).

Відповідно до підпункту 1 пункту 32 Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2025 року № 872, суб`єкти освітньої діяльності та їх відокремлені підрозділи, що провадять освітню діяльність у сферах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, зокрема, післядипломної освіти, незалежно від форми власності та сфери управління вносять до Єдиної електронної бази з накладенням у випадках, визначених МОН, кваліфікованого електронного підпису відповідального працівника, а також підтримують в повному, актуальному і достовірному стані інформацію, визначену у пунктах 14 - 17 цього Положення, зокрема, інформацію про здобувачів освіти, власників документів про освіту.

Тож, внесення до Єдиної електронної бази змін стосовно інформації про особу, на підставі якої визначається порушення чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, відноситься до компетенції суб`єктів освітньої діяльності.».

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавець визначив критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин першої-третьої статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Частиною першої статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (у редакції, чинній на дату складання довідки 13 серпня 2024 року) (далі Порядок №560), затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вказаним переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури.

Додатком 9 до Порядку №560 затверджено форму довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.

З урахуванням наведеного право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають освіту на рівні, що є вищим за рівень раніше здобутої освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

При цьому, документом, що підтверджує право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають освіту на рівні, що є вищим за рівень раніше здобутої освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», є довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО.

Так, спірним у цій справі є питання послідовності здобуття позивачем освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а отже правомірність формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.

Як встановлено судом вище, на ім`я позивача сформовано довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від №184891 від 13 серпня 2024 року, у одній із граф, яка має назву: «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» зазначено «Ні, порушує»».

Суд зазначає, що суспільні відносини, які виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, що беруть участь у реалізації цього права, а також компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регламентовані приписами Закону України «Про освіту».

Згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» (у редакції, чинній на дату складання довідки 13 серпня 2024 року) рівнями освіти є:

дошкільна освіта;

початкова освіта;

базова середня освіта;

профільна середня освіта;

перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти;

фахова передвища освіта;

початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти;

перший (бакалаврський) рівень вищої освіти;

другий (магістерський) рівень вищої освіти;

третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про освіту» фахова передвища освіта здобувається на основі повної або базової середньої освіти. Здобуття фахової передвищої освіти на основі базової середньої освіти здійснюється з одночасним здобуттям повної загальної середньої освіти та отриманням відповідного документа про повну загальну середню освіту.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України «Про освіту» вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.

За приписами статті 40 Закону України «Про освіту» після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.

Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.

Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» визначено, що рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.

Як встановлено судом вище, що після відрахування позивача з 22 липня 2015 року з Донецького гірничого технікуму ім. Є.Т. Абакумова, в якому він здобував освіту на рівні «Молодший спеціаліст», останній з 12 серпня 2024 року зарахований до Відокремленого структурного підрозділу «Рубіжанський фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» для здобуття освіти на рівні «Фаховий молодший бакалавр».

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Закону України «Про вищу освіту» щодо освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» від 21 березня 2017 року №1958-VIII зазначено, що підпункт 3 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту2 (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 37-38, ст. 2004) викласти в такій редакції:

«3) освітня діяльність за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста, що провадиться вищими навчальними закладами і започаткована до набрання чинності цим Законом, продовжується у межах строку навчання за певною освітньо-професійною програмою з видачею державного документа про вищу освіту встановленого зразка - диплома молодшого спеціаліста. Останній прийом на здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста проводиться у 2019 році».

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року №1556-VII установлено, що після набрання чинності цим Законом диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста (початкова вища освіта) прирівнюється до диплома про вищу освіту за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

Підсумовуючи, позивач не здобув освітньо-професійного ступеня освіти на рівні фахової передвищої освіти за освітньо-професійним ступенем молодшого бакалавра.

Отже, вказані факти не можуть свідчити про здобуття позивачем відповідного рівня освіти за освітнім ступенем фаховий молодший бакалавр, у зв`язку з незавершеністю процесу здобуття освіти.

На факт незавершеності здобуття позивачем відповідного рівня освіти безумовно вказують також відомості з ЄДЕБО (щодо позивача), згідно з якими до цієї бази включено документи про освіту позивача: свідоцтво про базову середню освіту та атестат про повну загальну середню освіту.

Аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку, що фізична особа вважається такою, яка здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, що відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання необхідного обсягу відповідної освітньої програми та проходження атестації.

Таким чином, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що має підтверджуватись відповідним документом про освіту.

Відтак, суд вважає, що продовження навчання за певним рівнем освіти, у даному випадку фахової передвищої освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту, і не отримувала раніше документ про фахову передвищу освіту за відповідним ступенем (молодший спеціаліст та/або фаховий молодший бакалавр у спірних правовідносинах) з того ж самого курсу, з якого вона була відрахована з попереднього навчального закладу, за тією ж або іншою спеціальністю і освітньою програмою того ж рівня освіти не може вважатись повторним здобуттям певного рівня освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, і, відповідно, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону України «Про освіту».

Аналогічний висновок у схожих правовідносинах Верховний Суд виклав у постанові від 29 жовтня 2025 року у справі №200/5372/24, де здобувач першого (бакалаврського) рівня вищої освіти після відрахування продовжив навчання в іншому вищому навчальному закладі.

У такому разі навчання позивача за освітнім рівнем фахового молодшого бакалавра не може розглядатись як повторне здобуття освіти на тому ж рівні або як здобуття освіти на рівні, нижчому за раніше здобутий, оскільки він не отримав відповідного документа про освітній рівень, тобто, не здобув жодного рівня вищої або фахової передвищої освіти.

Системний аналіз положень Закону України «Про освіту» та пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дає змогу дійти висновку, що критерієм «здобутої освіти» є саме наявність відповідного документа про освіту, а не факт зарахування та навчання протягом певного періоду.

Суд висновує, що необхідність дотримання «справедливого балансу між правом особи на освіту та її конституційним обов`язком щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України» не можуть бути підставою для обмеження права особи на освіту, зокрема фахову передвищу, вищу, враховуючи, що способами запобігання можливим зловживанням правом на відстрочку від призову, передбаченим пунктом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», залишається відрахування за академічну неуспішність (невиконання навчального плану), порушення умов договору (контракту), тощо.

Суд звертає увагу на те, що позивач заявив позовні вимоги як до Міносвіти, так і до ДП «Інфоресурс», як технічного адміністратора ЄДЕБО.

Згідно з Положенням про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року №620 (у редакції, чинній на дату складання довідки 13 серпня 2024 року) (далі - Положення №620), власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО (пункт 5 розділу I Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти).

Уповноважені суб`єкти - розпорядник ЄДЕБО, технічний адміністратор ЄДЕБО, державні органи, органи управління у сфері освіти, Державна служба якості освіти України, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти, Український центр оцінювання якості освіти, суб`єкти освітньої діяльності, підприємства, установи та організації, що належать до сфери управління розпорядника ЄДЕБО, інші особи, яким надається доступ до ЄДЕБО або окремих її складових у порядку та обсягах, визначених законодавством (абзац четвертий пункту 2 розділу I Положення №620).

ЄДЕБО функціонує з метою забезпечення, зокрема, формування, реєстрації та обліку інформації для видачі суб`єктами освітньої діяльності документів у сферах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти (документів про освіту та наукові ступені і вчені звання, студентських (учнівських) квитків державного зразка, а також для видачі суб`єктам освітньої діяльності ліцензій на провадження освітньої діяльності, сертифікатів про акредитацію освітніх програм, спеціальностей, напрямів підготовки, свідоцтв про атестацію суб`єктів освітньої діяльності у встановленому законодавством порядку (підпункт 5 пункту 2 розділу ІІ Положення №620).

Відповідно до пункту 12 розділу III Положення №620 уповноважений суб`єкт має доступ до інформації, внесеної або сформованої ним в ЄДЕБО, а також до інформації, доступ до якої передбачений відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

У підпунктах 1, 3 та 6 пункту 1 розділу IV Положення №620 вказано, що розпорядник ЄДЕБО виконує, зокрема, такі основні функції: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Положення №620 суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, засновники яких не мають органів управління освітою (суб`єкти освітньої діяльності приватної форми власності), а також професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти:

1) вносять до ЄДЕБО та підтримують в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у пунктах 6-9 розділу III цього Положення (крім інформації про сертифікати зовнішнього незалежного оцінювання, результати зовнішнього незалежного оцінювання, участь у вступних кампаніях до закладів освіти (коли, до яких закладів освіти, на які професії, спеціальності, спеціалізації, рівні, форми навчання особа подавала заяви в електронній формі) та інформації, зазначеної в підпункті 6 пункту 6) для таких суб`єктів освітньої діяльності;

2) підтверджують зазначену в ЄДЕБО інформацію про себе один раз на рік, якщо інше не визначено розпорядником ЄДЕБО;

3) здійснюють в ЄДЕБО інші дії у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Саме дії щодо формування довідки з ЄДЕБО й оскаржує позивач у справі, що розглядається.

Суд враховує, що хоча формування довідки з ЄДЕБО й здійснюється автоматично у цій системі, однак порядок вчинення таких дій визначається безпосередньо МОН України шляхом забезпечення функціонування ЄДЕБО і встановлення вимог до апаратного та програмного забезпечення вказаної системи.

Тобто формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання вказаним Міністерством закріплених за ним у законі повноважень. Це ж Міністерство є володільцем усієї інформації, яка міститься в ЄДЕБО, має повний доступ до неї та не позбавлене технічної можливості і повноважень сформувати довідку про здобувача освіти з дотриманням вимог законодавства.

На підставі аналізу вищевказаного нормативного регулювання суд вважає, що саме МОН України та технічний адміністратор ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», натомість навчальний заклад, в якому навчається позивач, виконує лише технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2025 року у справі № 160/34591/24.

Підсумовуючи, формування та видача за даними ЄДЕБО позивачу довідки №184891 від 13 серпня 2024 року порушило його право як учасника освітнього процесу на отримання щодо себе повної і достовірної інформації в галузі освіти, а також право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачене пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Підсумовуючи викладене, суд висновує, що здобуття освітнього рівня фахового молодшого бакалавра розпочинається з моменту зарахування особи до відповідного навчального закладу та закінчується у момент її відрахування з нього, у зв`язку з успішним виконанням освітньої програми та врученням передбаченого законом документа про освіту встановленого зразка. При цьому, особа, яка була зарахована на навчання за певним освітнім рівнем, але була відрахована до завершення навчання і не отримала документа про освіту встановленого зразка, не може вважатися такою, що здобула відповідний рівень освіти.

Разом із цим, продовження навчання за певним рівнем освіти особою, яка має лише повну загальну середню освіту і жоден документ про відповідний рівень передвищої освіти раніше не отримувала, в іншому навчальному закладі за тим же або іншим рівнем освіти (за умови, що цей рівень є вищим за повну загальну середню освіту) не може вважатись повторним здобуттям освіти й, незалежно від тривалості та перерв у навчанні, не порушує послідовність здобуття освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону України «Про освіту».

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, а технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Обробка і захист інформації здійснюються в ЄДЕБО відповідно до вимог законодавства у сфері захисту інформації, що перебуває у власності держави.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання Міністерства освіти і науки України через Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття світи не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу згідно з правилами статті 139 КАС України судових витрат, суд врахував таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо вимоги представника позивача стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що відповідно до вимог пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Правилами частини третьої статті 134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Водночас, в порядку частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої розглядаємої статті у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Суд констатує відсутність від відповідачів клопотань в порядку цитованих частин шостої-сьомої статті 134 КАС України.

Так, частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач та його представник не подали до суду жодних заяв, доказів та підтверджень.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц та від 17 травня 2023 року по справі №200/12177/19-а.

Матеріали даної справи не містять жодних належних та допустимих доказів оплати правничої допомоги, понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зокрема, не надано договору про надання правничої допомоги, доказів оплати таких витрат, тому відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача.

Отже, вимога представника позивача стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, не підлягає задоволенню.

Відповідно до квитанції ID №9175-8881-8824-8339 від 11 листопада 2025 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 4, 7-14, 19, 143, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Зінкевича Дмитра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Міністерства освіти і науки України (місцезнаходження: пр. Берестейський, буд. 10, м. Київ, 01135; ), Державного підприємства «Інфоресурс» (місцезнаходження: вул. Олександра Довженка, буд. 3, м. Київ, 03057; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Зобов`язати Міністерство освіти і науки України через Технічного адміністратора Єдиної державної електронної бази з питань освіти Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття світи не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» - вказати «Так, не порушує».

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 грудня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна