Справа № 360/1353/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року справа №360/1353/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача Кардаша В`ячеслава Анатоліовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 р. у справі № 360/1353/25 (головуючий І інстанції О.В. Ірметова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 30.06.2025 № 94 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 при обрахунку пенсії стаж за списком № 1 періоди військової служби з 26.10.1986 по 23.11.1988 та періоди роботи з 13.01.1989 по 01.05.1993 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за списком № 1 від 20.11.2024 з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача не погодився з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач після проходження військової служби працевлаштувався 13.01.1989 року на посаду, яка віднесена до Списку № 1. Отже період служби позивача в Радянській армії з 26.10.1986 року по 23.11.1988 року повинен бути зарахований до пільгового стажу за списком № 1 і позивачу не обов`язково для зарахування до пільгового стажу за списком № 1 період служби позивача в Радянській армії бути призваним на службу з пільгової посади або навчатись за фахом, а також можна після закінчення військової служби працевлаштуватись на пільгову посаду.

У період з 09.10.1985 по 14.10.1986 позивач працював на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля учнем електрослюсаря, електрослюсарем поверхні відповідно та звільнений у зв`язку з призовом у Радянську Армію (дана професія передбачена Розділом I «Гірничі роботи на поверхні» Списку № 2 постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173) а тому посилання суду першої інстанції про те, що позивач був призваний на військову службу не з пільгової посади спростовується вищевказаним фактом.

В подальшому позивач з 26.10.1986 року по 23.11.1988 року проходив військову службу, а тому: Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 листопада 2024 року через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 26 листопада 2024 року №94 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу та відсутнє особисте повідомлення щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. Зазначено: вік заявника 56 років. Страховий стаж особи становить 32 роки 11 місяців 03 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Пільговий стаж заявника визначити неможливо, оскільки відсутня пільгова довідка. В індивідуальних відомостях про застраховану особу (дов.ОК- 5) пільговий стаж також відсутній. Не працює. Право на пенсійну виплату набуде 17.09.2031.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду вiд 24.02.2025 по справi № 360/1619/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 вiд 24.02.2025.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 30 червня 2025 року №94 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу та відсутнє особисте повідомлення щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.10.1985 з 13.05.1989 по 01.05.1993, оскільки дату наказу про звільнення з роботи дописано іншим чорнилом.

До пільгового стажу не зараховано період роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.10.1985 з 13.01.1989 по 01.05.1993 на посаді електрослюсар підземний, оскільки за записами трудової книжки відсутні інформація про зайнятість повний робочий день на підземних роботах та довідка відповідно додатку 5. Відповідно до пункту 14-4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Відповідно до заяви, місце реєстрації заявника - м.Первомайськ Луганської області, яке згідно наказу від 22.12.2022 № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території, тимчасово окупованої РФ.

Дослідженням записів в трудовій книжці від 14 жовтня 1985 року серії НОМЕР_2 встановлено, що в ній наявні такі записи періодів роботи позивача:

- з 09.10.1985 по 14.10.1986 працював на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля учнем електрослюсаря, електрослюсарем поверхні відповідно та звільнений у зв`язку з призовом у Радянську Армію;

- з 26.10.1986 по 23.11.1988 проходив військову службу у Радянській Армії;

- з 13.01.1989 по 01.05.1993 працював на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля електрослюсарем 3-го розряду підземним з повним робочим днем під землею видобувної ділянки;

- з 01.05.1993 по 14.02.1997 працював комерційним директором Малого приватного підприємства ТСМ;

- з 15.02.1997 по 31.01.2000 працював адміністратором та старшим адміністратором зала відповідно Приватного підприємства Спектрсервіс;

- з 01.06.2000 по 31.10.2000 працював заступником директора ООО САН Огни Оболони;

- з 01.11.2000 по 27.01.2004 працював генеральним директором ТОВ Астра 2000;

- з 23.08.2004 по 31.03.2009 працював генеральним директором ТОВ ВСС-АНН Аосіома;

- з 01.04.2009 по 01.07.2013 працював завідувачем відділу матеріально-технічного забезпечення, директором з загальних питань відповідно Науково-дослідного економічного інституту;

- з 02.07.2013 по 11.02.2015 працював в.о.директора, директором відповідно ДП Хвиля (з 28.11.2013 перейменовано в ДП Інжексбуд;

- з 12.02.2015 по 24.07.2018 працював в.о.директора, директором відповідно в ДП Інжексбуд;

- з 25.07.2018 по 31.07.2019 працював в.о. директора в ДП Інжексбуд;

- з 19.08.2019 по 03.10.2024 працював заступником директора в ДП Інжексбуд.

Зазначені записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, а також внесені відомості про документи на підставі яких зроблені відповідні записи.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 13 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213) було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

В подальшому до ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 були внесені зміни, зокрема п. «а» був викладений в наступній редакції:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»

23.01.2020 Конституційним Судом України було прийнято рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу 1, п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІ.

Вказаним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Згідно статей 151-2, 152 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені. Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідачем при прийнятті спірного рішення застосовано ч. 3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 №1058- IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили, застосуванню підлягають норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції від 09.12.2012 до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213).

Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо не зарахування до спеціального стажу роботи за Списком № 1 служби позивача у складі Збройних Сил СРСР з 26.10.1986 по 23.11.1988; період роботи позивача з 13.01.1989 по 01.05.1993 на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля електрослюсарем 3-го розряду підземним з повним робочим днем під землею видобувної ділянки.

Суд звертає увагу, що рішення відповідача від 30.06.2025 №94 не містить підстав не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його військової служби.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскільки позивач на момент призову на військову службу не навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, не працював за професією та не займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відсутні підстави для зарахування періоду служби у складі Збройних Сил СРСР з 26.10.1986 по 23.11.1988.

Колегія суддів з зазначеним висновком не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював:

- з 09.10.1985 по 14.10.1986 на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля учнем електрослюсаря, електрослюсарем поверхні відповідно та звільнений у зв`язку з призовом у Радянську Армію;

- з 26.10.1986 по 23.11.1988 проходив військову службу у Радянській Армії.

Згідно з записами у дипломі № НОМЕР_3 від 08 травня 1986 року ОСОБА_1 у період з 01 вересня 1985 року по 08 травня 1986 року навчався у середньому професійно-технічному училищі № 74 м. Первомайськ за професією електрослюсар підземний.

Згідно з записами у військовому квитку від 26.10.1986 серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 з 26 жовтня 1986 року по 23 листопада 1988 року проходив строкову службу в Радянській Армії.

Приписами підпунктів з, і та к частини 1, частини 3 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 (далі - Положення № 590), який був чинний на час проходження позивачем військової служби, крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також період навчання в професійно-технічних училищах та служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти а і б пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах к і л, прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті з, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю (пункт 76 Положення).

Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Пунктами в частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, за вимогами законодавства, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, за вимогами законодавства яке було чинне на час проходження позивачем військової служби, проходження військової служби прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Відповідно Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини 1 статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Верховний Суд України у своїх постановах від 05 лютого 2008 року (справа № 21-2369во07) та 27 травня 2008 року (справа № 21-2438во07) при розгляді справ відповідної категорії прийшов до висновку, що при вирішенні конкретних спорів з питання пільгового порядку обчислення періоду проходження військової служби суди повинні користуватися як законами і нормативними актами України так і законодавством колишнього СРСР.

Отже, п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

За трудовою книжкою, позивач після проходження військової служби працював з 13.01.1989 по 01.05.1993 на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля електрослюсарем 3-го розряду підземним з повним робочим днем під землею видобувної ділянки.

Таким чином, строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу позивача.

Щодо періоду роботи з 13.01.1989 по 01.05.1993, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії від 30 червня 2025 року №94 до пільгового стажу не зараховано період роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 14.10.1985 з 13.01.1989 по 01.05.1993 на посаді електрослюсар підземний, оскільки за записами трудової книжки відсутні інформація про зайнятість повний робочий день на підземних роботах та довідка відповідно додатку 5.

Згідно записів в трудовій книжці від 14 жовтня 1985 року серії НОМЕР_2 позивач з 13.01.1989 по 01.05.1993 працював на шахті імені Менжинського виробничого об`єднання Первмайськвугілля електрослюсарем 3-го розряду підземним з повним робочим днем під землею видобувної ділянки.

Згідно з пунктом 1010100а підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, правом пільгового пенсійного забезпечення користуються всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у період з 13.01.1989 по 01.05.1993 з повним робочим днем в шахті, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

Стосовно відсутності особистого повідомлення щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1.8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через веб портал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача веб порталу або засобами Порталу Дія).

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас, доказів повідомлення пенсійним органом, в тому числі відповідачем позивача у визначений Порядком № 22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, матеріали справи не містять.

За таких обставин, пенсійний орган станом на момент розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком не володів будь-якою інформацією щодо одержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. Втім, позивачем, в свою чергу, не виконано вимог пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

З огляду на вказане пенсійний орган припустився порушення пункту 1.8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» та пункту 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку 22-1, не повідомивши позивача про необхідність надання повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.

Суд зазначає, що на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивачу виповнилось 56 років, страховий стаж позивача складає 32 роки 11 мiсяцiв 05 днiв.

У позовній заяві позивач просить суд про зарахування до пільгового стажу за списком №1 період служби у складі Збройних Сил СРСР з 26.10.1986 по 23.11.1988 та період роботи з 13.01.1989 по 01.05.1993.

Як встановлено судом, позивач на момент звернення за призначенням пенсії набув достатньо стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, як працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Отже, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 968,96 грн. та апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн. З огляду на задоволення позову, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Кардаша В`ячеслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 р. у справі № 360/1353/25 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 р. у справі № 360/1353/25 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 30.06.2025 №94 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 при обрахунку пенсії стаж за списком № 1 періоди військової служби з 26.10.1986 по 23.11.1988 та періоди роботи з 13.01.1989 по 01.05.1993 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за списком № 1 від 20.11.2024 з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

Повний текст постанови складений 18 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко