Справа № 420/6721/25
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6721/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

17 грудня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» - адвоката Колеснікова Віталія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6127/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» до Одеської митниці, про визнання протиправними ми та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

У березні 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» до Одеської митниці, в якому позивач просив суд: -Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості UA500370/2024/000057/1 від 05.09.2024 року; -Визнати протиправним та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000132 від 05.09.2024 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості UA500370/2024/000057/1 від 05.09.2024 року. Визнано протиправним та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2024/000132 від 05.09.2024 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» 5914,36 грн сплаченого судового збору.

04.11.2025 до Одеського окружного адміністративного суду представник позивача подав заяву в порядку ст.252 КАС України, у якій просить прийняти додаткове рішення, яким стягнути на користь ТОВ «Зерновик-Юг» витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 15 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці.

Обґрунтовуючи свою заяву, представник Товариства зазначає, що прохальною частиною позовної заяви та відповіді на відзив позивач просив стягнути, зокрема, витрати на правничу допомогу [які будуть заявлені додатково]. За правилами абз. 2, 3 ст. ч. 7 ст. 139 КАС ТОВ «Зерновик-Юг» має право подати заяву із доказами понесення витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду, тобто до 03.11.2025 року із правом поновлення строку до 04.11.2025 року.

Представник позивача наголошує, що сторони договору про надання правничих послуг погодили фіксований гонорар у суді першої інстанції у розмірі 15000,00 грн., що є співмірним із ціною позову - 290 996,78 грн. (гонорарар фактично складає 5,15 %). Із опису наданих послуг можна встановити, що АБ «Колесніков Лігал» надав ТОВ «Зерновик-Юг» послуги у загальному розмірі 11,7 год. Тобто фактично вартість однієї [оплачуваної] години роботи адвоката (без урахування інших часових витрат, пов`язаних з договірними відносинами, обліком, заявленням до відшкодування витрат на правничу допомогу, тощо) склала 1285 грн. або 26,50 євро (48,4088 грн. на 29.10.2025 року), що є заниженою погодинною ставкою адвоката відповідної кваліфікації.

Представник відповідача подав до суду заперечення на клопотання, у яких просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. становить 5 прожиткові мінімуми на працездатних осіб з 1 січня 2025 року, або 2 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 312,5 годин роботи. Така сума гонорару за надану правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. є завищеною, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Розглянувши доводи заяви про прийняття додаткового рішення та заперечень відповідача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2-5 ст.252 КАС України, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду із даним позовом, позивачем в тому числі у позові заявлялась вимога про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, розмір яких буде заявлений у порядку та строки, передбачені КАС України.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, приписами якої визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд також враховує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Таким чином документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

У розумінні п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України 05.07.2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076).

Відповідно до ст. 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивача у даній справі, представником Товариства надано наступні документи:

1.копію договору про надання правничої допомоги від 22.01.2023 укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» з Адвокатським бюро «Колесніков Лігал», за умовами якого Адвокатське бюро здійснює захист, представництво, надає інші види правової допомоги за дорученням клієнта в межах окремих завдань, проектів, а Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар та компенсує витрати.

У п.2.1-2.4 Договору сторони узгодили, що визначають обчислення гонорару у додатках, додаткових угодах до Договору. Сторони можуть погодити гонорар у спрощеній формі: виставленням рахунку Адвокатським бюро та оплатою рахунку Клієнтом.

Якщо інше не буде погоджено Сторонами, гонорар розраховується шляхом множення кількості часу, витраченого, на надання Послуг на Погодинні ставки Адвокатського бюро («Погодинна оплата»). Для визначення гонорару Адвокатське бюро веде облік часу із мінімальними проміжками 1/16 години (6 хвилин).

Адвокатське бюро включає до Погодинної ставки будь-яку роботу, яку виконує в інтересах Клієнта, зокрема, але не виключно: вивчення та аналіз документів; дослідження юридичних питань: підготовка документів правового характеру; проведення зустрічей, участь у переговорах, візити до судів, органів влада тощо; відрядження за межами населеного пункту; підготовка до участі та участь у судових засіданнях; переговори з Клієнтом, його представниками, контрагентами тощо у будь-якій формі (очно, засобами зв`язку тощо).

Сторони можуть письмово погодити спеціальні умови, зокрема: Максимальну суму гонорару із Погодинною оплатою для конкретної послуги, проекту, справи (її окремої стадії) У такому випадку Клієнт буде зобов`язаний сплатити гонорар із Погодинною оплатою але в межах погодженої максимальної суми, тощо.

2. додаткову угоду №КМВ/39922012/ЗГЛ від 01.07.2024 відповідно до якої Клієнт доручає, а Адвокатське бюро/Адвокат надає послуги, пов`язані із захистом прав/інтересів, порушених рішеннями регіональних митниць («Митниця»): карток відмови у прийнятті митної декларації/ митному оформленні («Картка відмови») та/або рішень про коригування митної вартості, які призвели до доплати митних платежів («Рішення про коригування»). Якщо Сторони не погодять інші умови, Клієнт оплачує Адвокатському бюро за кожну судову справу гонорар, який складається із «Фіксованого гонорару», а в окремих випадках також - «Додаткового гонорару».

Так, згідно п.2.1 Додаткової угоди, фіксований гонорар визначається залежно від різниці між митною вартістю, заявленої клієнтом та визнаної Митницею, та у разі, якщо різниця митної вартості до 1500000 фіксована сума гонорару у першій інстанції становить 15000 грн.

3.копію рахунку №420-6721-25/01 від 03.11.2025, виставленого Адвокатським бюро Товариству позивача на оплату послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції (420/6721/25) на суму 15000 грн. та інформаційного повідомлення про зарахування сплачених позивачем коштів.

4.копію платіжної інструкції №385 від 03.11.2025 про оплату правничої допомоги.

З огляду на надані документи, загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи у суді першої інстанції визначений у акті у розмірі 15000 грн.

При цьому, за доводами представника відповідача, указана сума правничих послуг, заявлених позивачем до відшкодування, є неспівмірною та необґрунтованою.

Висновуючись з даного приводу суд зазначає, що згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд доходить висновку, заявлені витрати дійсно пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджуються документально, отже позивач має право на компенсацію таких.

Щодо співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги у зв`язку з розглядом даної справи, суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічним чином висловився Верховний Суд і у постановах від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, від 14 листопада 2019 року у справі № №826/15063/18 (адміністративне провадження №К/9901/18029/19) тощо, в яких зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того у, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв, суд відзначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Суд враховує, що вказана справа не є складною, є навіть типовою, зміст позовної заяви та обсяг наданих до суду документів не свідчать, що адвокатом було докладено значних зусиль для складання та подання до суду позовної заяви/відповіді на відзив; перелічені в детальному описі послуги фактично охоплюються (є складовими) однієї послуги, що стосується підготовки та подачі до суду позову.

При цьому, з огляду на умови Додаткової угоди, фактично, розмір адвокатських послуг було зафіксовано у сумі 15000,00 грн (з урахуванням ціни позову (різниці митних платежів)), оцінивши який виходячи із передбачених законодавством наведених вище критеріїв, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на правничу допомогу понесену у зв`язку із розглядом даної справи у розмірі 15000,00 грн є необґрунтованою, неспівмірною.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Таким чином, заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00грн є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

Підсумовуючи викладене, враховуючи заперечення відповідача, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, та з урахування принципу пропорційного відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» - адвоката Колеснікова Віталія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №420/6127/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» до Одеської митниці, про визнання протиправними ми та скасування рішення і картки відмови задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОВИК-ЮГ» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тися гривень).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА