Справа № 363/929/25
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/929/25 Суддя (судді) першої інстанції: Рукас О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року (м. Вишгород, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконними дії головного спеціаліста-інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Волошиним О.А. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.03.2025 відносно позивача;

- визнати незаконною та скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Волошиним О.А. щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.03.2025.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що винесена інспектором з паркування без повного з`ясування фактичних обставин справи та без правильного застосування норм матеріального законодавства. Відсутні будь-які правові підстави для заборони зупинки транспортного засобу на лівому боці ділянки дороги по вул. Богданівська у м. Києві, що вказує на відсутність у діях ОСОБА_1 будь-яких порушень вимог ПДР України.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що дій інспектора з паркування бути правомірними, порушення доведено, винесена постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії 2КІ № від 13.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Вказує, що спір між позивачем і Департаментом виник внаслідок винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, організація дорожнього руху не є предметом позову та не відноситься до повноважень Департаменту.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з постанови про накладення адміністративного стягнення серії 2КІ № від 13.02.2025 (а.с. 60-61) вбачається, що 13.02.2025 о 15 год. 52 хв. у м. Києві на вул. Богданівська, поруч з будинком 22, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві на вул. Богданівська, 22, в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірність своїх дій в частині притягнення особи до відповідальності за порушення вказаного вище норми, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст.126 Кодексу.

Частиною 2 ст. 222 КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ч. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За нормою ч. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За встановленим правилом ч. ч. 9, 10 Розділ ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З наведеного вбачається, що суть інкримінованого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, полягає у порушенні ним вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Відповідно до п. 8.1 - 8.2-1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до п. 8.4 ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до п. 15.1 - 15.3 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Якщо дорога має бульвар або розділювальну смугу, зупинка і стоянка транспортних засобів біля них забороняються.

Відповідно до п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 3.34 Додатку № 1 до ПДР України одним з заборонних дорожніх знаків є знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Відповідно до п. 14.1.1, 14.2.4 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100:2021» дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Дорожні знаки повинні бути видимі за відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

На ділянках доріг, де дорожню розмітку важко побачити в певні сезони року (сніг, винос бруду на проїзну частину тощо) або не можна негайно відновити, повинні бути установлені відповідні за змістом дорожні знаки.

Знаки потрібно встановлювати з правого боку дороги поза проїзною частиною та узбіччям (дозволено установлювати на присипній бермі), на тротуарі (за умови, що опори знаків не заважають руху особам на інвалідних візках), розділювальній смузі, газоні тощо та над проїзною частиною (на консольній, рамній опорі, розтяжці тощо) крім випадків, що спеціально обумовлені цим стандартом.

Спосіб установлення знаку визначається з урахуванням 14.2.17. На дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги (з урахуванням інформації, що міститься на них), потрібно дублювати. Дублюючі знаки рекомендовано встановлювати на розділювальній смузі, а за її відсутності чи недостатньої ширини - над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Відповідно до п. 14.5.29 вищезазначеного Національного стандарту знак 3.34 «Зупинку заборонено» застосовують, щоб заборонити зупинку і стоянку ТЗ. Його встановлюють з того боку дороги, на якому вводять заборону. На ділянках доріг, де кількість смуг для руху в одному напрямку дві і більше, знак 3.34 потрібно застосовувати там, де, залежно від інтенсивності руху (таблиця 36) під час об`їзду ТЗ, що зупинилися, створюється підвищена небезпека зіткнення.

Таким чином, дорожній знак 3.34 вводить заборону зупинки та стоянки транспортного засобу на тому боці дороги, на якій цей знак встановлений, і для своєї дії дорожній знак має бути встановлений у спосіб, визначений національним стандартом, щоб забезпечувати спрямованість інформації про встановлену заборону до тих учасників дорожнього руху, для яких ця заборона передбачена.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що 13.02.2025 року о 15 год. 52 хв. він здійснив зупинку транспортного засобу Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві на лівому боці дороги по вул. Богданівська, поруч з будинком 22. Однак при цьому позивач у позовній заяві посилається на відсутність будь-якої заборони для зупинки транспортного засобу у цьому місці.

Листом КП «Центр організації дорожнього руху» № 053/04-14/2161 від 25.03.2025 року (а.с. 83) на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2025 надано схему організації дорожнього руху на вул. Богданівська Солом`янського району міста Києва (а.с. 84).

За результатами дослідження схеми організації дорожнього руху судом першої інстанції вірно встановлено наступне: дорога по вул. Богданівська (від вул. Дениса Монастирського і до вул. Стадіонна) має двосторонній рух, який має по одній смузі дорожнього руху у кожному напрямку; згідно затвердженої схеми розділення смуг дорожнього руху по всій вул. Богданівській має здійснюватися за допомогою суцільної лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, крім місць в`їзду та виїзду з прилеглих територій, а також місць перехрещення з іншими дорогами.

Крім того, згідно затвердженої схеми обидві сторони дороги по вул. Богданівській містять дорожні знаки 3.34, які розміщені титульною стороною відповідно до напрямку руху по кожній смузі дорожнього руху. Таким чином, згідно визначеної схеми організації дорожнього руху зупинка та стоянка транспортних засобів на вул. Богданівська Солом`янського району у місті Києві має бути заборонена взагалі, у тому числі як на правому боці дороги в силу встановлених знаків 3.34, так і на лівому боці дороги в силу суцільної лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки.

Згідно затвердженої схеми поруч з будинком 22 по вул. Богданівській у м. Києві, де ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу, за що винесено спірну постанову, має бути розташовано два знаки 3.34 «Зупинку заборонено»: один на електроопорі безпосередньо на стороні будинку 22, тобто на боці дороги у напрямку руху до вул. Дениса Монастирського; один на протилежному боці дороги, тобто у напрямку руху від вул. Дениса Монастирського.

У той же час, при дослідженні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 54-59), у тому числі при перегляді фотознімків, зроблених інспектором з паркування встановлено, що поруч з будинком 22 по вул. Богданівській у м. Києві розташовано два вищезазначені знаки 3.34 «Зупинку заборонено». Місце розташування цих знаків повністю відповідає затвердженій схемі організації дорожнього руху.

З матеріалів фотофіксації також вбачається, що при здійсненні руху по вул. Богданівська від вул. Дениса Монастирського на лівому боці дороги (тобто на стороні будинку 22) відсутні будь-які дорожні знаки, які були б розташовані титульною стороною до учасників дорожнього руху, які рухаються від вул. Дениса Монастирського. Всі дорожні знаки, у тому числі 3.34, що знаходяться на лівому боці цієї дороги, розташовано титульною стороною лише для учасників дорожнього руху, що рухаються до вул. Дениса Монастирського.

Вищезазначені обставини відсутності дорожніх знаків на лівому боці дороги, які б були встановлені титульною стороною до учасників дорожнього руху, що рухаються від вул. Дениса Монастирського, пояснюються тим, що згідно затвердженої схеми організації дорожнього руху вказана ділянка дороги має містити суцільну лінію 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки, а відповідно має унеможливлювати будь-яку присутність транспортних засобів на лівому боці дороги.

Разом з тим, з матеріалів фотофіксації вбачається, що на ділянці дороги по вул. Богданівська, поруч з будинком 22, відсутня будь-яка горизонтальна дорожня розмітка, у тому числі суцільна лінія 1.1, а також відсутні будь-які дорожні знаки, які б дублювали зміст цієї дорожньої розмітки. Таким чином, фактичний стан організації дорожнього руху на вул. Богданівська, поруч з будинком 22, не відповідає затвердженій схемі організації дорожнього руху в частині нанесення суцільної лінії 1.1 горизонтальної дорожньої розмітки.

Оскільки вказана ділянка дороги має по одній смузі дорожнього руху в кожному напрямку, не має трамвайних колій посередині, смуги для руху фактично не розділені розміткою 1.1, то відповідно до п. 15.3 ПДР України дозволяється зупинка та стоянка транспортного засобу на лівому боці дороги, тобто поруч з будинком 22.

Дорожній знак 3.34, що встановлений на лівому боці цієї дороги, на стороні будинку 22, хоча і встановлює заборону зупинки та стоянки транспортних засобів, однак розташований титульною стороною до учасників дорожнього руху, що рухаються до вул. Дениса Монастирського. Вказаний дорожній знак не дублюється для учасників дорожнього руху, які рухаються від вул. Дениса Монастирського, фактично повернутий до них задньою стороною, що унеможливлює доведення його змісту до цих учасників дорожнього руху, а отже, не дає можливості прийти до висновку, що цей знак спрямовує свою дію на цих учасників дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Богданівська у м. Києві від вул. Дениса Монастирського, враховуючи дорожню обстановку на цій ділянці дороги, яка характеризується відсутністю розмітки 1.1 та дорожніх знаків 3.34 на лівому боці дороги, які були б повернуті титульною стороною до нього та спрямовували свою дію на нього, мав достатні правові підстави для здійснення зупинки транспортного засобу на лівому боці дороги поруч з будинком № 22.

Суд першої інстанції вірно вказав, що виникнення публічно-правового спору між позивачем та відповідачем обумовлено невідповідністю фактичної організації дорожнього руху на цій ділянці дороги затвердженій схемі, а саме - відсутня передбачена схемою розмітка 1.1, яка б відповідно до п. 15.3 ПДР України унеможливлювала паркування на лівому боці дороги.

Однак недоліки такої невідповідності, неналежне виконання уповноваженими суб`єктами повноважень щодо приведення організації дорожнього руху до затвердженої схеми - усі вказані обставини не можуть покладатися на фізичну особу таким чином, щоб бути підставою для її притягнення до відповідальності. Фізична особа не може нести відповідальність за ситуації, які виникають внаслідок дії/бездіяльності, рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, судом не встановлено наявність у діях ОСОБА_1 будь-яких порушень вимог ПДР України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було доведено порушення позивачем ПДР, а відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому постанова про адміністративне правопорушення серії 2КІ № від 13.03.2025 є незаконною та підлягає скасуванню

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 17.12.2025.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна