Справа № 520/23732/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

18 грудня 2025 р. Справа № 520/23732/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/23732/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд:

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/23732/23.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що вже протягом тривалого часу, незважаючи на відкриті виконавчі провадження, подані численні скарги до Міністерства оборони України боржником не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 по справі № 520/23732/23, в частині виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Від військової частини НОМЕР_2 надійшла заява, в якій представник заперечував проти поданої заяви про встановлення судового контролю за виконання рішення суду оскільки рішення суду не виконується з підстав обмеженого бюджетного асигнування.

Відповідно до частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно частини 3 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи положення частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, заява розглядається в порядку письмового провадження за матеріалами електронної справи, оскільки дана справа перебуває в Другому апеляційному адміністративному суді та станом на момент прийняття судом даної ухвали справу до суду першої інстанції не повернуто.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд встановив наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 року по справі № 520/23732/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не проведення відповідного перерахунку та виплати сум грошового забезпечення, а саме: зменшення розміру посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років за лютий 2023 рік та не виплати за період з березня 2023 по 12.06.2023 посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також надбавки за вислугу років за період з квітня по листопад 2022 року; зменшення розміру надбавки за особливості проходження військової служби за березень-листопад 2022 року; не виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за 2022 рік та грошової компенсації за невикористану відпустку пропорційно відпрацьованим дням у 2023 році; не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 та компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадового окладу окладу за військове звання, надбавки за вислугу років за лютий 2023, за період з березня 2023 по 12.06.2023; надбавку за вислугу років за період з квітня по листопад 2022 року; надбавку за особливості проходження військової служби за березень- листопад 2022 року) грошову компенсацію за дні невикористаних відпусток за 2022 рік та грошову компенсацію за невикористану відпустку пропорційно відпрацьованим дням у 2023 році; одноразову грошову допомогу при звільненні; індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2022 по 31.12.2022; грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати на розгляд відповідної комісії матеріали щодо встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» від 20.08.2014 №413.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не складання та не видачі ОСОБА_1 уточненої (виправленої) довідки про розміри його грошового забезпечення.

Зобов?язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) скласти та видати ОСОБА_1 уточнену (виправлену) довідку про розміри його грошового забезпечення.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 21.04.2023 року про надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 21.04.2023 року про видачу довідки про обставини травми та прийняти відповідне рішення.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо порушення порядку і строків призначення та проведення розслідування за фактами перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, з 06.03.2023 до 13.03.2023, з 14.03.2023 до 22.03.2023.

Зобов?язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) призначити і провести розслідування за фактами перебування ОСОБА_1 на стаціонарнму лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, з 06.03.2023 до 13.03.2023, з 14.03.2023 до 22.03.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 по справі № 520/23732/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо зменшення розміру окладу за військове звання за березень-липень 2022 року; не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за березень-червень 2023 року, щомісячної премії за березень-червень 2023 року, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 21.05.2022 - 31.05.2022 скасовано.

Прийнято в цій частині нову постанову про задоволення даної частини позовних вимог.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо зменшення ОСОБА_1 розміру окладу за військове звання за березень-липень 2022 року; не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження служби за березень-червень 2023 року; щомісячної премії за березень-червень 2023 року; передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 21.05.2022 - 31.05.2022.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) надбавку за особливості проходження служби за березень-12.06.2023 року; щомісячну премію за березень-12.06.2023 року; оклад за військове звання за березень-липень 2022 року; передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 21.05.2022 - 31.05.2022.

Для виконання зазначених рішеннь суду Харківський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи 04.09.2024 року.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаровою Д. В. було відкрито ряд виконавчих проваджень, у тому числі за № 76083327 від 19.09.2024 та № 76084274 від 19.09.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 року заміненр боржника військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) у виконавчих провадженнях № 76083327 від 19.09.2024 та 76084274 від 19.09.2024 на його правонаступника військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 2 статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначеній нормі кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про порядок і строк виконання рішення.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Саме по собі застосування судового контролю виконання судових рішень за відсутності очевидної необхідності не є виправданим.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 у справі № 806/2594/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд зазначає, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Вказаний порядок встановлений ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в ч.1 цієї статті зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами 2, 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системи "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що за заявою позивача Харківським окружним адміністративним судом виготовлено виконавчі листи по даній справі.

З метою примусового виконання рішення суду було відкрито виконавчі провадження № 76083327 від 19.09.2024 та 76084274 від 19.09.2024, які перебувабь на стадії примусового виконання.

Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому, позивач не надав доказів завершення виконавчих проваджень з приводу примусового виконання рішення суду.

Крім того з наданої військової частини НОМЕР_2 довідки №1656/10103 від 01.09.2025 року судом встановлено, що на виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2023 по справі №520/23732/23 та Постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.06.2024 у справі №520/23732/23 військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 нараховане грошове забезпечення на загальну суму 161 462,29 грн (до видачі після сплати податків 159 040,36 грн)., а саме:

грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, щомісячна премія за період з 09.02.2023 по 12.06.2023, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби за період з квітня по листопад 2022 року) на загальну суму 89 044,0 грн.;

компенсація за дні невикористаної щорічної основної відпустки у сумі 11 833,00 грн.;

грошова компенсація вартості за недоотримане речове майно при звільненні (за рішенням суду) у сумі 12 698,00 грн;

одноразова грошова допомога при звільненні (4% за 14 повних календарних місяці служби) у сумі 12 414,00 грн.;

додаткова винагорода у сумі 35 483,00 грн.

З метою виконання рішень суду посадовими особами військової частини НОМЕР_6 неодноразово направлялися до Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 заявки на замовлення коштів, необхідних для виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 (вих. №18992/11 від 08.11.2024, №18992/12 від 07.12.2024, №18992/1 від 08.01.2025, №18992/02 від 08.02.2025, №18992/03 від 08.03.2025, №18992/4 від 08.04.2025).

Станом на 01.08.2025 цільове фінансування для виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішень суду від Центрального фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило.

Після надходження до військової частини НОМЕР_2 відповідного фінансування ОСОБА_1 невідкладно буде здійснено виплату грошового забезпечення відповідно до рішень суду, про що ОСОБА_1 буде повідомлено.

Таким чином, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення відповідачем можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 373/436/17, від 15 травня 2020 року у справі № 812/1813/18, від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а та від 19 лютого 2020 року у справі № 821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

З огляду на вказане вище, та враховуючи, що рішення суду перебуває на примусовому виконанні відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та наведення відповідачем обґрунтованих обставин, які ускладнюють виконання судового рішення (відсутність фінансування) судом не встановлено підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/23732/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Бідонько