Справа № 160/18712/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/18712/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

секретар Перетятько К.С.

за участі представника позивача Бурі О.Є.

представника відповідача Ферафонтова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року (суддя Ремез К.І., повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року) в справі № 160/18712/25 за позовом акціонерного товариства «Нікопольській завод феросплавів» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Нікопольській завод феросплавів» (далі АТ «НЗФ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Східне МУ ДПС по роботі з ВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 від 10 квітня 2025 року про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період січень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 106 400 000 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 від 10.04.2025, згідно з яким Акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів на підставі п.п. 54.3.2 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 200.14 ст. 200 та п.п. б п. 200.4 ст. 200 ПКУ та у відповідності до п. 200.4-1, п. 200.12-1 ст. 200-1 ПК України виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період січень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 106 400 000,00 грн, прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі висновків Акту камеральної перевірки від 11.03.2025 № 147/32-00-04-01-02-01-00186520.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Звертає увагу, що рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025, застосовані персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є вигодоодержувачами АТ «Нікопольський завод феросплавів», опосередковане володіння кожного у статутному капіталі складає по 24,7725%.

Законом України «Про санкції» передбачені види обмежувальних заходів, до яких, зокрема, віднесено: запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (зупинення фінансових операцій; заборона укладення договорів та вчинення правочинів).

Відповідно до пунктів 200.4, 200.12 статті 200 ПК України та з урахуванням рішення РНБО від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025, АТ «Нікопольський завод феросплавів» не має права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого в декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року, в сумі 106 400 000 гривень.

Звертає увагу, що відбулись зміни в структурі власності підприємства, відомості про які не вносились до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 , що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності, шляхом тимчасового позбавлення права відчуження та розпорядження майном, а саме на: 1) корпоративні права в розмірі 10,29% корпоративних прав АТ «Запорізький завод феросплавів» (), що становить 23 456 569 акцій, а також 10,29% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна; 2) корпоративні права у розмірі 24,7755% частки AT "Нікопольський завод феросплавів" (), що складає 384 685 733 акцій, а також 24,7755% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Східним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено камеральну перевірку Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, за результатами якої 11.03.2025 складено акт про результати камеральної перевірки Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2025 року за № 147/32-00-04-01-02-01-00186520.

За результатами камеральної перевірки податковий орган дійшов висновку про те, що АТ Нікопольський завод феросплавів не має права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого в декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року, в сумі 106 400 00,00 грн через порушення вимог підпункту б пункту 200.4 статті 200 ПК України, а саме внаслідок прийняття рішень про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до кінцевих бенефіціарних власників АТ Нікопольський завод феросплавів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі) відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеного в дію Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025.

На підставі акту камеральної перевірки від 11.03.2025 № 147/32-00-04-01-02-01-00186520 Східним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 від 10.04.2025, згідно з яким Акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів на підставі п.п. 54.3.2 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 200.14 ст. 200 та п.п. б п. 200.4 ст. 200 ПКУ та у відповідності до п. 200.4-1, п. 200.12-1 ст. 200-1 ПКУ виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період січень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 106 400 000 грн.

Суд першої інстанції вважав, що всупереч вимогам податкового законодавства контролюючий орган вийшов за межі предмету камеральної перевірки та встановив інші обставини, що не можуть бути встановлені податковим органом під час проведення камеральної перевірки.

Зазначені порушення процедури проведення перевірки є самостійними підставами для визнання висновків такої перевірки необґрунтованими, що тягне за собою скасування прийнятого, за її наслідками, акту індивідуальної дії, тобто податкового повідомлення-рішення від № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 від 10.04.2025.

Також судом першої інстанції зауважено, що відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевий бенефіціарний власник Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів відсутній, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є засновниками позивача, учасниками або кінцевими бенефіціарними власниками.

ОСОБА_5 є опосередкованим володільцем 24,7725% у статутному капіталі Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів через довірчого власника Прометеас Номіні Сервіс ЛТД, ОСОБА_6 є опосередкованим володільцем 24,7725% у статутному капіталі Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів через довірчого власника Протіас Секретаріал ЛТД, тобто зазначені фізичні особи не відповідають визначеному законом терміну кінцевий бенефіціарний власник.

Врахувавши, що прийняття рішення про застосування санкцій мало місце 12.02.2025, тоді як податковим періодом, щодо якого проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку, є січень 2025 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.02.2025 № з урахуванням уточнюючого розрахунку від 06.03.2025 № за січень 2025 року), суд першої інстанції дійшов висновку, що право на отримання бюджетного відшкодування у позивача виникло до прийняття рішення про застосування санкцій до фізичних осіб, які, на думку відповідача, є кінцевими бенефіціарними власниками позивача.

Наведене слугувало підставою для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.

Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Східним МУ ДПС по роботі з ВПП проведено камеральну перевірку АТ «Нікопольський завод феросплавів» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2025 року, за результатами якої 11 березня 2025 року складено акт № 147/32-00-04-01-02-01-00186520.

Камеральною перевіркою встановлено відсутність у ПТ «НЗФ» права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого в декларації з податку на додану вартість за січень 2025 року, в сумі 106 400 000,00 грн через порушення вимог підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України, а саме внаслідок прийняття рішень про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до кінцевих бенефіціарних власників АТ «НЗФ» ОСОБА_3 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі), ОСОБА_4 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі) відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025.

На підставі наведеного акту камеральної перевірки Східним МУ ДПС по роботі з ВПП 10 квітня 2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 про відсутність у АТ «НЗФ» відповідно до пп. 54.3.2 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 200.14 ст. 200, пп. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України та відповідно до п. 200.4-1, п. 200.12-1 ст. 200-1 ПК України права на отримання бюджетного відшкодування за січень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 106 400 000 грн.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначається статтею 200 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

За змістом пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Приписами пункту 200.10 статті 200 ПК України встановлено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Підставою відмови АТ «НЗФ» у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за січень 2025 року в розмірі 106 400 000 грн та врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку податковим повідомленням-рішенням № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 контролюючим органом вказано пункти 200.4-1, 200.12-1 статті 200 ПК України.

В акті перевірки вказано, що позивач не має права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість та врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку внаслідок прийняття рішень про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) до кінцевих бенефіціарних власників АТ «НЗФ» ОСОБА_3 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі), ОСОБА_4 (опосередковане володіння 24,7725% в статутному капіталі) відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про санкції» від 14 серпня 2014 року № 1644-VII (далі - Закон № 1644-VII) установлено, що реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 Податкового кодексу України.

За положеннями статті 21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів, зокрема, зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Відповідно до пункту 200.4-1 статті 200 ПК України в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.12-1 ПК України в цій саме редакції передбачено, що з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.

Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Відтак, приведена норма права (пункт 200.4-1 статті 200 ПК України) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, чітко встановлювала, що саме платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Відносно АТ «НЗФ» як платника податку не приймалось рішень про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Позиція контролюючого органу про відсутність у АТ «НЗФ» права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість по декларації за січень 2025 року ґрунтується на факті застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12 лютого 2025 року № 81/2025.

При цьому контролюючий орган вважає ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кінцевими бенефіціарними власників АТ «НЗФ», вказуючи, що кожний з них опосередковано володіє 24,7725% в статутному капіталі АТ «НЗФ».

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевий бенефіціарний власник АТ «НЗФ» відсутній.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не є засновниками, учасниками або кінцевими бенефіціарними власниками АТ «НЗФ».

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є опосередкованими володільцями по 24,7725% кожний у статутному капіталі АТ «НЗФ» через довірчих власників Прометеас Номіні Сервіс ЛТД та Протіас Секретаріал ЛТД відповідно.

Суд відхиляє аргумент апелянта про те, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 , що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності, шляхом тимчасового позбавлення права відчуження та розпорядження майном, а саме на: 1) корпоративні права в розмірі 10,29% корпоративних прав АТ «Запорізький завод феросплавів» (), що становить 23 456 569 акцій, а також 10,29% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна; 2) корпоративні права у розмірі 24,7755% частки AT "Нікопольський завод феросплавів" (), що складає 384 685 733 акцій, а також 24,7755% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у виді майна, адже саме відповідач стверджує про опосередковане володіння ОСОБА_9 24,7725% статутного капіталу АТ «НЗФ», тоді як ухвалою Вищого антикорупційного суду України від 16 липня 2025 року містить твердження про належність ОСОБА_11 % у статутному капіталі АТ «НЗФ».

Суд зауважує, що контролюючим органом не доведено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є засновниками (учасниками) або кінцевими бенефіціарними власниками АТ «НЗФ».

Отже, контролюючий орган відмовив у наданні бюджетного відшкодування позивачу на підставі, яка не передбачена жодною нормою податкового законодавства в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, суд зауважує, що на час виникнення у АТ «НЗФ» права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість (січень 2025 року) був відсутній факт застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), адже РНБО рішення про застосування таких санкцій прийнято 12 лютого 2025 року.

Статтею 58 Конституції України установлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про неможливість настання негативних наслідків для платника податку у періоді, що охоплює січень 2025 року, з огляду на те, що ймовірний обмежувальний?для реалізації права на бюджетне відшкодування фактор виник 12 лютого 2025 року.

Також суд звертає увагу на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України і Національного банку України від 19 вересня 2023 року № 1011 затверджено Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника, яка розроблено відповідно до абзацу 4 частини другої статті 51 Закону України від 06 грудня 2018 року № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - Методологія).

Відповідно до пункту 15 Методології для встановлення характеру та міри (рівня, ступеня, частки) бенефіціарного володіння (вигоди, інтересу, впливу) визначаються:

1) усі особи (засновники, учасники, акціонери, члени) юридичної особи, які прямо володіють ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;

2) усі особи (засновники, учасники, акціонери, члени) в ланцюзі контролю/володіння юридичної особи, які опосередковано володіють ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи, зокрема через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення.

Пунктом 3 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» визначено, що активи, пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, - всі активи, що прямо (а щодо права власності на корпоративні права - також опосередковано (через інших осіб) перебувають у власності, в тому числі у спільній власності, або передаються на користь осіб, включених до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (далі - перелік осіб), осіб, які здійснюють фінансові операції від імені або за дорученням осіб, включених до переліку осіб, та осіб, якими прямо або опосередковано (через інших осіб) володіють або кінцевими бенефіціарними власниками яких є особи, включені до переліку осіб, а також активи, отримані від таких активів.

Відповідно до пункту 30 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»:

ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;

ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.

В цьому випадку, як вказується контролюючим органом в акті перевірки та усіх заявах по суті справи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 опосередковано володіють 24,7725% в статутному капіталі АТ «НЗФ» кожний, тобто меншим відсотком за 25% статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи, що є необхідним для визначення цих осіб кінцевими бенефіціарними власниками АТ «НЗФ».

Відповідачем не надано жодних доказів того, що фізичні особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають визначеним законом ознакам кінцевого бенефіціарного власника АТ «НЗФ» або є засновниками (учасниками) позивача.

Контролюючим органом в акті перевірки не приведено жодного факту порушення позивачем податкового законодавства, яке б мало наслідком відмову у наданні бюджетного відшкодуванні податку на додану вартість в сумі 106 400 000 грн, податкове повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження в цій справі, не містить посилань на виявлені перевіркою порушення платником податку вимог податкового, валютного чи іншого законодавства, тобто це податкове повідомлення-рішення як рішення суб`єкта владних повноважень прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не на підставі вимог закону.

Відсутність доказів того, що фізичні особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідають визначеним законом ознакам кінцевого бенефіціарного власника АТ «НЗФ» або є засновниками (учасниками) позивача, вказує на правильність висновку суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення № 191/32-00-04-01-02-01-00186520 від 10 квітня 2025 року про відсутність права у АТ «НЗФ» на отримання бюджетного відшкодування за період січень 2025 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 106 400 000 грн.

Висновок суду в цій справі відповідає правозастосуванню Верховного Суду, викладеному, зокрема, у постанові від 17 вересня 2025 року у справі №160/30975/24.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року в справі № 160/18712/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року в справі № 160/18712/25 за позовом акціонерного товариства «Нікопольській завод феросплавів» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 17 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко