Справа № 320/61618/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., за участі представника позивача Коваля Р.О., представника відповідачів Ясінської І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправними та скасування наказу та рішення,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

23.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (відповідач 1) та Дисциплінарної комісії приватних виконавців (відповідач 2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №87 від 29.07.2024, та введене в дію наказом Міністерства юстиції України №2072/7 від 15.08.2024 про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №87 від 29.07.2024, яке введено в дію наказом Міністерства юстиції України №2072/7 від 15.08.2024, є протиправним через відсутність дисциплінарного проступку в діях позивачки як приватного виконавця, а саме щодо порушення положень статей 3 та 4 Кодексу з професійної етики приватних виконавців України.

Крім того, позивачка зазначила, що порушення відповідачем строку притягнення до відповідальності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 р. позовні вимоги задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №87 від 29.07.2024, та введене в дію наказом Міністерства юстиції України №2072/7 від 15.08.2024 про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції наголосив про порушення відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, основного та безумовного принципу правомірності рішення, визначеного відповідно до засад адміністративного судочинства, а саме: прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції зазначив, що під час прийняття рішення, Дисциплінарною комісією приватних виконавців не були враховані істотні обставини, які мають суттєве значення для правильного розгляду справи, а саме той факт, що усі підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення були визнанні протиправними судовими рішенням у справах №320/26637/23 та №320/32030/23.

Відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позиції висловленої у суді першої інстанції, зокрема те, що стягнення з боржника додаткової винагороди приватному виконавцю, а також додаткових витрат, крім визначених Мін`юстом, не допускається, що передбачено ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», проте позивачем було стягнуто непередбачувані витрати, що є порушенням статей 3 та 4 Кодексу з професійної етики приватних виконавців України.

Апелянт наполягає, що такі дії приватного виконавця не сприяли підвищенню авторитету та суспільній довірі й повазі до професії приватного виконавця, шкодить репутації приватного виконавця та авторитету цієї системи.

Щодо строків прийняття рішення про застосування дисциплінарного стягнення апелянт послався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» № 2455-IX від 27.07.2022 і вважає, що цей строк зупиняється до припинення або скасування воєнного стану в України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025, після надходження справи до суду, слухання справи призначено на 19.11.2025.

В ході слухання справи позивачем подавалась 15.04.2025 заява про залишення апеляційної скарги без руху через несплату судового збору, яку колегія суддів вирішало відповідною ухвалою від 29.09.2025.

Також позивачем подавались двічі додаткові письмові пояснення 04.11.2025 та 03.12.2025, в яких наголошено на правильності висновків суду першої інстанції.

Апелянтом була подана заява про зупинення провадження у справі до розгляду по суті іншої судової справи № 320/32030/23, яку колегія суддів вважає необґрунтованою, про що поставляється відповідна ухвала.

Також апелянтом були подані 10.11.2025, 01.12.2025 та 11.12.2025 заперечення щодо доводів додаткових пояснень позивача.

Апелянт 02.12.2025 подав заяву про повернення помилково сплаченого судового збору, яка буде розглянута окремо від судового рішення у справі по суті.

У судовому засіданні представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що до Ради приватних виконавців України надійшов лист директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №18998/20.4.1/33-24 від 06.02.2024, в якому зазначено, що приватний виконавець ОСОБА_1 неодноразово притягувалась Міністерством юстиції України до дисциплінарної відповідальності за включення до постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження тих витрат, які не мають вказуватися, як додаткові витрати виконавчого провадження, у зв`язку з чим просить розглянути питання щодо ініціювання перевірки приватного виконавця та внести відповідне подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців щодо притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до відповідальності (т.1 а.с.12).

24.05.2024 Асоціація приватних виконавців України прийняла Рішення № 70 про направлення подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі звернення Міністерства юстиції України від 06.02.2024 (т.1 а.с.128).

07.06.2024 року Радою приватних виконавців України за результатами розгляду вказаного листа було сформовано подання за вих. №212/01-14 від 07.06.2024р. про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення ст.3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців, а саме: підрив авторитету та суспільної довіри й поваги до професії приватного виконавця, порушення принципу законності (т.1 а.с.19).

29.07.2024 року Дисциплінарною комісією приватних виконавців було розглянуто подання Ради приватних виконавців України за вих. №212/01-14 від 07.06.2024 та прийнято рішення про задоволення цього подання про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.

Вказане рішення оформлено протоколом №87 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців (т.1 а.с.121).

Згідно змісту цього протоколу до приватного виконавця ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця за порушення ст.3,4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.

15.08.2024 року наказом Міністерства юстиції України №2072/7 від 15.08.2024р. було введено в дію рішення Дисциплінарною комісією приватних виконавців за результатами розгляду подання Ради приватних виконавців України за вих. №212/01-14 від 07.06.2024р. та припинено діяльність приватного виконавця ОСОБА_1 (т.1 а.с.133).

Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та інших органів» (далі - Закон №1403-VIII), що визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 17 Закону №1403-VIII встановлено, що Міністерство юстиції України формує та реалізує державну правову політику у сфері організації примусового виконання рішень, забезпечує підготовку приватних виконавців та підвищення їхньої кваліфікації, здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця; вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, тощо.

Згідно частини 1 статті 34 Закону №1403-VIII, контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Частиною 3 ст. 34 Закону №1403-VIII передбачено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації.

На виконання статті 12, частини 1 статті 34 Закону №1403-VIII, Міністерством юстиції України був розроблений Порядок проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 жовтня 2018 року №3284/5.

Вказаний Порядок визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, зокрема стану додержання Конституції України, вимог законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, ухвалених відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, та організації роботи щодо їх виконання, дотримання державними і приватними виконавцями порядку та строків вчинення виконавчих дій, виконання правил діловодства.

Відповідно до пункту 19 Розділу III Порядку, під час проведення позапланових перевірок діяльності приватного виконавця з`ясовуються лише ті питання, потреба перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

За пунктом 26 Розділу III Порядку, позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки.

Згідно пункту 29 Розділу III Порядку, за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління державної виконавчої служби) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі, на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

Відповідно до вимог частини 6 статті 34 Закону №1403-VIII, у разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення.

У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

Згідно пункту 1 Розділу IV Порядку, у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", структурний підрозділ Міністерства вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Подання спрямовується до Дисциплінарної комісії приватних виконавців протягом двох місяців із дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше ніж за два роки з дня його вчинення.

Відповідно до п. 3 Розділу IV Порядку, у поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення).

У поданні не зазначаються відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, якщо з дати видання наказу Міністерства юстиції України про введення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення минув один рік.

Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована приписами Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 №3791/5.

Згідно до ч.1. Положення визначає порядок утворення при Мін`юсті Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія), її завдання, функції та порядок діяльності.

Відповідно до ч.4 Положення, Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 40 Закону №1403-VIII, дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

За вимогами частин 5 статті 40 Закону №1403-VIII, у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону №1403-VIII, за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Частиною 2 цієї ж статті 41 Закону №1403-VІІІ обумовлено, що рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Частиною 5 статті 41 Закону №1403-VIII передбачено, що рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

З`їздом приватних виконавців України було затверджено Рішенням № 7 від 26.10.2021 Кодекс професійної етики приватних виконавців України.

Так, згідно Преамбула цього Кодексу (в редакції на день прийняття відповідачем рішення) у Україні визнається і діє принцип верховенства права. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Усвідомлюючи надану довіру та відповідальність перед громадянами України, приватні виконавці, уповноважені державою здійснювати діяльність із примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом, з високим рівнем відповідальності ставляться до реалізації покладених на них обов`язків.

Впровадження Кодексу професійної етики приватних виконавців має на меті: - підтримку високих стандартів професії; - уніфікацію правил поведінки виконавців на основі практичного функціонування системи примусового виконання судових рішень і рішень інших державних органів (посадових осіб) з урахуванням принципів моралі й доброчесності; - інтеграцію в українське суспільство правил професійної поведінки, прийнятих у міжнародному співтоваристві судових виконавців.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Законом України «Про виконавче провадження», враховуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, прийнятий ООН в 1966 році відповідно до Загальної декларації прав людини, розроблено цей Кодекс професійної етики приватних виконавців України.

Кодекс професійної етики приватних виконавців України прийнято для: - створення умов, необхідних для забезпечення компетентного та ефективного здійснення приватними виконавцями своїх професійних обов`язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, справедливості й неупередженості; - визначення морально-етичних стандартів внутрішньої та зовнішньої комунікації; - підвищення авторитету приватних виконавців у суспільстві та сприяння зміцненню довіри громадян до них; - підвищення у приватних виконавців рівня відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей та запобігання проявам корупції; - формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з учасниками виконавчого провадження.

Згідно статті 3 цього Кодексу у професійній діяльності приватний виконавець зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного виконання вимог виконавчого документа, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Приватний виконавець не може надавати поради, свідомо спрямовані на ухилення від виконання вимог виконавчого документа з боку сторін виконавчого провадження або дій, що сприятимуть цьому з боку інших осіб.

Відповідно до статті 4 цього Кодексу етика поведінки у реалізації професійної діяльності приватних виконавців має ґрунтуватися на правових цінностях громадянського суспільства.

Поведінка приватного виконавця повинна сприяти підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії.

Приватний виконавець не може допускати дій, висловлювань і вчинків, які можуть зашкодити його репутації та авторитету професії.

Висновки суду апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Зі системного аналізу вищенаведених норм можна зробити висновок, що за вимогами вищезазначених норм, особи, які проводять перевірку повинні дотримуватися вимог законодавства, а висновки перевірки мають ґрунтуватись на фактичних обставинах, підтверджуватись належними доказами , які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, та не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріалами справи підтверджено, що при прийнятті відповідачем 2 спірного рішення (протокол № 87 від 29.07.2024 т.1 а.с.121) досліджувались наступні документи: звернення Міністерства юстиції України №18998/20.4.1/33-24 від 06.02.2024 та подання Ради приватних виконавців України №212/01-14 від 07.06.2024р.

При цьому у протоколі № 87 від 29.07.2024 говориться про те, що у цих виконавчих провадженнях позивачкою, як приватним виконавцем, приймалися постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, як пальне, масло моторне, доступ до мережі Інтернет, які є протиправними через те, що такі витрати не відносять до витрат виконавчого провадження.

Проте, самі виконавчі провадження № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 цією Комісією при прийнятті спірного рішення не досліджувались, аналіз документам з цих виконавчих документів не надавався.

Крім того, відповідач 2 при прийнятті свого рішення прийняв до уваги таку обставину як те, що раніше позивачку вже притягали до дисциплінарної відповідальності за аналогічні постанови про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження, а саме у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, і наказом Міністерства юстиції України від 02.08.2023 № 2783/5 діяльність позивачки, як приватного виконавця, була зупинена.

Проте, матеріалами справи підтверджено, наказ Міністерства юстиції України від 02.08.2023 № 2783/5 про зупинення діяльності позивачки, як приватного виконавця, було скасовано 14.06.2024 судовим рішенням у справі № 320/32030/23, на чому наполягала 29.07.2024 позивачка під час засідання Комісії, проте залишилось поза уваги відповідача 2 і було навпаки проігноровано.

Так, у протоколі № 87 від 29.07.2024 (т.1 а.с.121) на четвертому аркуші протоколу зазначене наступне: «…наказ Міністерства юстиції від 02.08.2013 № 2783/5 не визнавався судом протиправним та не скасовувався» (т.1 а.с.122 зворотній бік).

Такі обставини, що вказані у протоколі № 87 не відповідають дійсності.

Судове рішення у справі № 320/32030/23 було постановлено 14.06.2024.

Слід зазначити, що законної сили це судове рішення не набрало, проте така обставина залишилась поза уваги суб`єкта владних повноважень, була проігнорована і не вжито додаткових заходів щодо з`ясування обставин суперечливості щодо поведінки позивачки.

Статтею 2 КАС України встановлено, що суди при розгляді справи мають перевірити рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності їх завданням адміністративного судочинства, зокрема обґрунтованості, розсудливості, добросовісності тощо.

Враховуючи такі обставини суд першої інстанції також прийняв до уваги правові позиції Верховного Суду, які відповідно до ч.2 ст.242 КАС України є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанцій.

Зокрема, Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції Україн від 22.10.2018 №3284/5, рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, затверджене у вигляді протоколу, має бути мотивованим.

Верховний Суд наголосив, що відповідно до п. 18 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.11.2017 №3719/5, рішення Дисциплінарної комісії, оформлене у вигляді протоколу має містити лише: перелік присутніх осіб, порядок денний, питання, що розглядаються на засіданні, перелік осіб, які виступали на засіданні, прийняті Дисциплінарною комісією рішення і підкреслив, що вимоги щодо мотивації, наслідків та іншого ставляться до довідки по перевірці (п.29 Розділу ІІІ Порядку №3284/5) та подання Міністерства юстиції України (п.2 розділу VI Порядку №3284/5).

Так, згідно матеріалів справи інший наказ Міністерства юстиції України № 2371/7 від 11.10.2023 відносно позивачки був скасований судовим рішенням від 24.10.2024 у справі №320/26637/23.

Таким чином, згідно змісту цього протоколу до приватного виконавця ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця за порушення статей 3 та 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, проте з урахуванням наданих доказів і встановлених обставин вбачається, що такий висновок не знайшов свого підтвердження в ході слухання справи в суді першої інстанції, оскільки не надано певних доказів, так і відповідач 2 під час засідання такі докази не досліджував, а обмежився вивченням подання та листів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців під час прийняття рішення не були враховані істотні обставини, які мають суттєве значення для правильного розгляду справи, а саме той факт, що усі підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення були визнанні протиправними судовими рішеннями у справах №320/26637/23 та №320/32030/23.

Отже, відповідачами не доведено належними та достатніми доказами правомірність спірного рішення.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта-позивача, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують уваги, оскільки спростовані відповідними доказами.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 18.12.2025.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправними та скасування наказу та рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк