Справа № 160/11180/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11180/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (суддя Серьогіна Олена Василівна) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 52 від 21.02.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 періоди роботи: з 19.01.2012 по 31.03.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та з 01.04.2017 по 10.01.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 29.01.1990 по 31.12.1993 у виробничому об`єднанні Єлабузький завод легкових автомобілей та з 01.01.1994 по 13.05.2000 в Єлабузькому підприємстві теплових мереж, розташованих на території російської федерації; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, на підставі рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року із зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, з врахуванням за Списком 2 періодів роботи: з 19.01.2012 по 31.03.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та з 01.04.2017 по 10.01.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», з врахуванням страхового стажу з 29.01.1990 по 31.12.1993 у виробничому об`єднанні Єлабузький завод легкових автомобілей та з 01.01.1994 по 13.05.2000 в Єлабузькому підприємстві теплових мереж, розташованих на території російської федерації.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 52 від 21.02.2025 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 з 29.01.1990 по 31.12.1993 у виробничому об`єднанні Єлабузький завод легкових автомобілей та з 01.01.1994 по 13.05.2000 в Єлабузькому підприємстві теплових мереж, розташованих на території російської федерації. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області дослідити наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи позивача з 19.01.2012 по 31.03.2017 в товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та з 01.04.2017 по 10.01.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», з урахуванням відомостей наявних у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 25.07.1986, зазначивши причини незарахування в разі їх наявності. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, на підставі рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року із зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, з урахуванням висновків суду в даній справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що підтвердження наявного пільгового стажу за спірний період можливе лише за умови надання уточнюючої довідки підприємства, оформленої належним чином. Окремо звертає увагу суду, що основним умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 є: досягнення віку 55 років; наявність страхового стажу 25 років та наявність пільгового стажу за Списком № 2 - 10 років. Зазначаємо, що навіть якщо зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи в ТОВ «Промисловий ремонт» та ТОВ «Промислові ремонти» - все одно у позивача не буде необхідних 10 років для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 13.02.2025 звернулась органу до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пільгової пенсії за віком.

Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, прийнято рішення № 52 від 21.02.2025 про відмову в призначенні пенсії.

У вказаному рішенні зазначено:

«Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Вік заявника 57 років. Страховий стаж особи становить 25 років 2 місяці 4 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи на території російської федерації з 29.01.1990 - 13.05.2000, у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 року росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Також в заяві про призначення пенсії відсутня інформація про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської федерації.

Не погодившись з таким рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а також вважаючи, що відповідач протиправно не зарахував періоди роботи за Списком № 2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині не зарахування періодів роботи на території російської федерації з 29.01.1990 по 13.05.2000 у зв`язку із припиненням з 01.01.2023 росією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання зарахування до страхового стажу періодів роботи, набутих на території російської федерації, слід враховувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода припинила дію для України 19 червня 2023 року, Угода 1) та Угодою між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (Угода припинила дію 4 липня 2023 року, Угода 2).

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (яка була чинною на час виникнення спірних відносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року (яка була чинною на час виникнення спірних відносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

На час роботи позивача в російській федерації Україна була учасником Угоди, відтак норми Угоди застосовуються до спірних відносин.

Згідно зі статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Кабінет Міністрів України постановою від 29 листопада 2022 року № 1328 постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10 січня 2023 року, яке цього ж дня було опубліковане у Офіційному віснику України, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що позивач працювала на території російської федерації до набрання чинності Закону України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (який набрав чинності 23 грудня 2022 року) відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період її роботи з 29.01.1990 по 13.05.2000.

Щодо зауважень відповідача у спірному рішенні про відсутність в заяві інформації про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач при вирішенні питання про призначення пенсії, за умов відсутності заяви про неодержання ним пенсії від органів російської федерації, повинен був письмово повідомити позивача про необхідність надання такої заяви додатково, що не було здійснено відповідачем.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області дослідити наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи позивача з 19.01.2012 по 31.03.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та з 01.04.2017 по 10.01.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти», з урахуванням відомостей, наявних у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 25.07.1986, зазначивши причини незарахування в разі їх наявності, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 52 від 21.02.2025, відповідачем взагалі не з`ясовувалось питання наявності у позивача пільгового стажу роботи за Списком № 2, відповідач розглянув подану позивачем заяву відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з записами трудової книжки позивача, остання працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» з 19.01.2012 по 10.01.2018 машиністом крану 5 розряду. Записи трудової книжки також містять інформацію про проведення атестації робочого місця за Списком № 2.

Більш того варто зазначити, що у відомостях по спеціальному стажу за період з січня 2012 року по січень 2018 року вказано код підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1» - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Таким чином пенсійний орган безпідставно не врахував до пільгового стажу позивача періоди її роботи, не вжив жодних заходів для отримання додаткової інформації, яка могла підтвердити її пільговий стаж, а також не використав всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області дослідити наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 19.01.2012 по 31.03.2017 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» та з 01.04.2017 по 10.01.2018 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти».

Разом з цим, розглянувши справу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, на підставі рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року із зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства.

Колегія суддів зауважує, що колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах полягає у тому, що перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років.

Натомість у цій справі позивач досягла 57 річного віку на день звернення до ПФУ із заявою, а тому Рішення КСУ № 1-р/2020 не має вплив на спірні правовідносини.

Відтак рішення суду першої інстанції в окремій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його зміни.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року в адміністративній справі № 160/11180/25 змінити, виклавши абзац 5 резолютивної частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з урахуванням висновків суду в цій справі».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 16 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 16 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова