Справа № 200/9644/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 грудня 2025 року Справа №200/9644/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голошивець І.О., розглянувши матеріали позовної заяви Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить:

- стягнути із ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані із утриманням в закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських в сумі 40 723,94 грн., та судові витрати в сумі 2 422,40 грн. за сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що представник позивача, яка діє в його інтересах зазначила у позовній заяві наступне: - «25 жовтня 2019 року відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою вдосконалення порядку підготовки здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за державним замовленням, між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції України в Донецькій області та Відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України № 629/2019 (далі Контракт).

В подальшому, відповідно до наказу від 17 серпня 2021 року № 425 о/с ОСОБА_1 (4-й курс факультету № 2 (заочна форма здобуття освіти за кошти державного бюджету, освітній ступінь «бакалавр» на основі повної загальної середньої освіти, спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність») було визначено відрядити у розпорядження Національної поліції України, а саме Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції. Наказом від 10 червня 2022 року № 843 о/с рядового поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) з 10.06.2022. […]. На виконання визначеного вище зобов`язання, 04.11.2025 ОСОБА_1 Донецьким державним університетом внутрішніх справ було надіслано за місцем його реєстрації рекомендований лист з повідомленням № 801-2025 із зобов`язанням відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього листа витрати, пов`язані з її утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ за реквізитами вищого навчального закладу, та про можливість звернутися протягом 10 днів до відділу юридичного забезпечення Донецького державного університету внутрішніх справ для укладання Договору про розстрочення платежу витрат на утримання. Направлення зазначеного повідомлення підтверджується конвертом (№ 801-2025) із написом на ньому «Бойові дії», який був повернутий Позивачеві 07.11.2025, тому, що остання відома адреса Відповідача знаходиться на непідконтрольній Україні території та не обслуговується у зв`язку із відсутністю поштового зв`язку.».

Суд розглянувши зазначене представником позивача у його позовній заяві зазначає наступне.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі статтею 47 Закону України «Про Національну поліцію», призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу. Призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про Національну поліцію», призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. Накази про зарахування поліцейських курсантами, слухачами денної форми навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, є підставою для звільнення таких осіб зі штатних посад, які вони займають в органах (закладах, установах) поліції. Випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, після закінчення навчання призначаються на посади в органах (закладах, установах) поліції наказами посадових осіб поліції, зазначених у статті 47 цього Закону. Перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі. До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Поліцейські, у тому числі слухачі та курсанти вищих навчальних закладів із специфічними умовами, які здійснюють підготовку поліцейських, та які перебувають на військовому обліку військовозобов`язаних, на час служби в поліції знімаються з такого обліку і перебувають у кадрах поліції.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно з пунктами 3-8 Порядку утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи. Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи. У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася. Особа має право здійснити відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. У такому випадку особа укладає з вищим навчальним закладом, у якому вона навчалася, договір у письмовій формі, де зазначаються строки та розміри платежів. Примірна форма договору затверджується МВС. Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Спори, пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

В свою чергу, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, що передбачено ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Предметом спору даної позовної заяви є стягнення з ОСОБА_1 витрат пов`язаних з його утриманням в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 40 723,94 грн.

Верховний Суд в постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 160/11957/19 наголосив на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду з позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Така позиція була підтримана Верховним Судом і у постанові від 23 березня 2023 у справі № 420/24331/21.

В своїй позовній заяві представник позивача зазначив, що 25 жовтня 2019 року відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63, 74 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою вдосконалення порядку підготовки здобувачів вищої освіти у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських за державним замовленням, між Донецьким юридичним інститутом МВС України, Головним управлінням Національної поліції України в Донецькій області та Відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено Контракт про здобуття освіти у Донецькому юридичному інституті МВС України № 629/2019 (далі Контракт).

Суд розглянув наявну в матеріалах справи копію контракту та встановив, що в п.3 розділ ІІІ Контракту зазначено, що особа зобов`язується зокрема у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС країни витрати пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти.

Контракт набирає чинності з дати підписання 25.10.2019 та діє до 04.07.2025 року.

В подальшому, як зазначає позивач відповідно до наказу від 17 серпня 2021 року № 425 о/с ОСОБА_1 (4-й курс факультету № 2 (заочна форма здобуття освіти за кошти державного бюджету, освітній ступінь «бакалавр» на основі повної загальної середньої освіти, спеціальність 262 «Правоохоронна діяльність») було визначено відрядити у розпорядження Національної поліції України, а саме Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції.

Наказом від 10 червня 2022 року № 843 о/с рядового поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) з 10.06.2022.

Тобто, з 11.06.2022 року позивач вже був обізнаний про не виконання відповідачем умов контракту та наявність підстав для відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти.

В свою чергу, тільки 04.11.2025 ОСОБА_1 Донецьким державним університетом внутрішніх справ було надіслано за місцем його реєстрації рекомендований лист з повідомленням № 801-2025 із зобов`язанням відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього листа витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ за реквізитами вищого навчального закладу, та про можливість звернутися протягом 10 днів до відділу юридичного забезпечення Донецького державного університету внутрішніх справ для укладання Договору про розстрочення платежу витрат на утримання.

Направлення зазначеного повідомлення підтверджується конвертом (№ 801-2025) із написом на ньому «Бойові дії», який був повернутий позивачеві 07.11.2025, тому, що остання відома адреса відповідача знаходиться на непідконтрольній Україні території та не обслуговується у зв`язку із відсутністю поштового зв`язку.

Судом було встановлено на підставі відомостей зазначених у комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», що даний позов від позивача надійшов на адресу суду тільки 08 грудня 2025 року.

Суд зауважує, що строк дії контракту закінчився 04.07.2025 року, позивач був обізнаний про звільнення відповідача ще у червні 2022 року, тобто, про наявність не виконання ним вимог умов контракту в частині відсутності трирічного строку служби після закінчення навчання та відповідно необхідності надіслання на адресу відповідача витрат пов`язаних з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ, але здійснив це тільки у листопаді 2025 року.

Верховний Суд у своїй постанові від 11.04.2024 року №420/20386/23 виснував: - «Разом із тим, Верховний Суд неодноразово, акцентував увагу на тому, що право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.

Аналогічний підхід до правозастосування указаних норм при вирішенні подібних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19, від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19, від 28 травня 2021 року у справі № 320/7233/19, від 23 березня 2023 року у справі № 420/24331/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 400/4280/20, від 11 травня 2023 року у справі №400/4281/20.

Тобто, саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

У цій справі судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 наказом від 20 липня 2017 року № 351 зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії та наказом від 11 серпня 2017 року № 48-РС призначено на посаду курсанта. На підставі наказу № 183 відповідача з 28 серпня 2017 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами.

Також установлено, що наказом від 05 липня 2018 року № 46-РС відповідача відраховано з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) у зв`язку із розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання). Зазначеним наказом відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання в академії у розмірі 126 102,22 грн.

З довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, ОСОБА_1 ознайомився цього ж дня - 05 липня 2018 року. З розрахунком погодився та зобов`язувався оплатити суму в касу або на рахунок Військової академії (м. Одеса), про що особисто зробив відповідний напис та поставив свій підпис у довідці цим же числом. Водночас, у цій довідці-розрахунку витрат не визначено строк (графа у розрахунку не заповнена).

Після отримання рапорту ОСОБА_1 про небажання продовжувати навчання позивач повинен був здійснити розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в академії, відобразити узагальнену суму відшкодування у наказі про звільнення, а також надати останньому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови ОСОБА_1 здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного позивачем строку добровільного відшкодування, він міг набути право звернутися до суду з відповідним позовом.

Поруч із цим, ураховуючи, що Військовою академією (м. Одеса) не вказано, який саме строк наданий ОСОБА_1 для погашення заборгованості, то фактично ОСОБА_1 не був обізнаний про терміни, протягом яких він має добровільно сплатити витрати, пов`язані з його утриманням в академії.

Отже, під час прийняття наказу (05 липня 2018 року) відповідача повідомлено про необхідність відшкодування суми витрат на його навчання та її розміру - 126 102,22 грн.

Однак позов до Одеського окружного адміністративного суду було подано Військовою академією (м. Одеса) через «Електронний кабінет» в ЄСІТС лише 08 серпня 2023 року (зі спливом 5 років).

Відтак, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про те, що даний позов подано із суттєвим (тривалим - 5 років) пропущенням строку на звернення до суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України, і матеріали справи не містять доказів в обґрунтування поважності причин, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на судовий захист.

У цій справі, початок перебігу строку не може бути пов`язаний з відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати, оскільки позивач не визначив такого терміну, при цьому, за встановлених судами обставин, останній протягом п`яти років був обізнаний про невиконання відповідачем вимоги про відшкодування витрат на навчання. Про вказане також свідчить повторне направлення вимоги-пропозиції про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у ВНЗ від 11 липня 2023 року №26/1/44, цього разу вже із визначеням порядку та строків відшкодування цих витрат.

Невстановлення Військовою академією (м. Одеса) у позасудовій вимозі-попереджені будь-якого строку, свідчить про пасивну поведінку суб`єкта владних повноважень у здійснені захисту прав, невжиття ним активних дій для дотримання місячного строку звернення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, що обраховується з моменту закінчення терміну добровільного виконання (що мало ним усвідомлюватися).

Повторне направлення вимоги через п`ять років від повідомлення вперше про необхідність сплати коштів не поновлює строк добровільного виконання (відшкодування відповідачем витрат), є штучним створенням позивачем підстави для нового обрахунку місячного строку звернення до суду.».

В даному випадку суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду визначений як 1 місяць, оскільки цей відлік слід відраховувати з часу звільнення позивача зі служби з органів поліції з 11.06.2022 та з 05.07.2025 року строку закінчення контракту, який був підписаний сторонами, в свою чергу позивач надіслав листа до відповідача тільки 04.11.2025 року штучно створюючи підстави для звернення до суду в частині строку в один місяць, при цьому заяви про поновлення строку звернення із наданням та зазначенням підстав, доказів поважності пропуску цього строку до матеріалів позовної заяви позивачем не додано, а також судом не встановлено.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначає ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов до висновку, що позивачем не дотримані вимоги ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, про залишення адміністративного позову без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали (ч. 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі не усунення у визначений судом строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху позовна заява буде повернута заявникові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 242, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду: надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.О. Голошивець