Справа № 240/4583/25
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4583/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

17 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирської міської ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення сорок сьомої сесії восьмого скликання Житомирської міської ради від 19 грудня 2024 року №1248 "Про відмову громадянам в наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою" в частині відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: м. Житомир, провулок Шосейний (пункт 6 додатку до вказаного рішення);

- зобов`язати Житомирську міську раду за результатами розгляду заяв прийняти рішення про надання йому у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: м. Житомир, провулок Шосейний, а також про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо цієї земельної ділянки після закінчення воєнного стану.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач звернувся до Житомирської міської ради із заявою (вх. № 6891/24 від 22 квітня 2024 року) щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: м. Житомир, провулок Шосейний, а також про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо цієї земельної ділянки після закінчення воєнного стану.

До поданої заяви позивачем було додано копію паспорту та графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В подальшому, Житомирською міською радою на засіданні її сорок сьомої сесії восьмого скликання було прийнято рішення за № 1248 від 19 грудня 2024 року "Про відмову громадянам в наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою", відповідно до пункту 6 додатку ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: м. Житомир, пров. Шосейний, на підставі статті 39 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генерального плану міста Житомира, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року №454, з посиланням на невідповідність містобудівній документації, оскільки відповідно до Графічної частини Генерального плану (основне креслення) зазначена в графічних матеріалах земельна ділянка розташована на території зелених насаджень загального користування (розрахунковий етап). Відповідно до діючої містобудівної документації в межах визначених територій будівництво індивідуальних гаражів не передбачено.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з пунктом д частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абзацу першого частини сьомої статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як зазначалось, з метою безоплатного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаражу позивач звернувся до Житомирської міської ради з відповідною заявою, до якої додав копію паспорту та графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що спірна земельна ділянка орієнтовною площею 0,01 га, що розташована за адресою: м. Житомир, провулок Шосейний, є вільною й жодній фізичній або юридичній особі у встановленому законодавством порядку у власність або користування не передана. Протилежного відповідачем не зазначено й доказів передачі земельної ділянки третім особам не надано.

Однак, за результатами розгляду поданої заяви Житомирська міська рада на засіданні сорок сьомої сесії восьмого скликання лише 19 грудня 2024 року (тобто з порушенням встановленого частиною 7 статті 118 ЗК України місячного строку) прийняла рішення № 1248 "Про відмову громадянам в наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою", відповідно до пункту 6 додатку до якого на підставі статті 39 ЗК України, статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Генерального плану міста Житомира, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 30 листопада 2016 року №454, відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з посиланням на невідповідність містобудівній документації, оскільки відповідно до Графічної частини Генерального плану (основне креслення) зазначена в графічних матеріалах земельна ділянка розташована на території зелених насаджень загального користування (розрахунковий етап). Відповідно до діючої містобудівної документації в межах визначених територій будівництво індивідуальних гаражів не передбачено.

Слід враховувати, що відповідно до частин 1 та 2 статті 17 Закону України "Про основи містобудування" містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій.

Містобудівна документація є основою для: вирішення питань раціонального використання територій, регулювання розселення; підготовки обґрунтованих пропозицій щодо встановлення та зміни меж населених пунктів; підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування та упорядкування територій, вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

В силу пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

За змістом пункту 7 цієї ж статті містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

План зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Як передбачено частинами 1, 2 та 5 статті 16 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові тематичні геопросторові дані.

Обмеження у використанні земель (територій), визначені комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади, генеральним планом населеного пункту, детальним планом території, підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Згідно частини 1 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У відповідності до частини 1 статті 18 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення території у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Разом з тим, згідно з підпунктами 8 та 9 пункту 2 Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року №926, геопросторові дані містобудівної документації - набори геопросторових даних, що отримуються з національної інфраструктури геопросторових даних, реєстрів, кадастрів, інших інформаційних систем для використання під час розроблення містобудівної документації, а також створюються за результатами її розроблення; графічні матеріали містобудівної документації тематичні набори геопросторових даних щодо об`єктів містобудівної документації, візуалізовані засобами містобудівного кадастру на державному рівні, в інших геоінформаційних системах, а також шляхом їх відтворення на паперових та/або інших твердих (матеріальних) носіях.

Підсумувавши наведене, можна зробити висновок, що містобудівна документація - це дійсний та реальний план міста з відображенням вже існуючих і запланованих у перспективі об`єктів та з врахуванням геопросторових даних.

Водночас, ч.3 ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Як свідчать наявні в матеріалах справи скріншоти з Генерального плану м. Житомира, спірна земельна ділянка орієнтовною площею 0,01 га, розташована за адресою: м. Житомир, пров. Шосейний, не належить до території зелених насаджень загального користування.

Натомість, згідно Плану зонування території (зонінгу) міста Житомира вона відноситься до житлових зон, а саме зони "Ж-1", яка, в свою чергу, має назву "Зона садибної забудови".

Відповідно до розділу 4 Настанов про склад та зміст Плану зонування території (зонінг) ДСТУ-Н Б Б.1.1-12:2011 містобудівними регламентами, встановленими для кожної територіальної зони (підзони), визначаються види дозволеного (переважні та супутні) використання земельних ділянок.

Дозволений (переважний та супутній) вид використання території використання, яке відповідає переліку переважних та супутніх видів використання та містобудівної документації (п. 3.2 розділу 3 Настанов).

Житомирською міською радою не було надано містобудівного регламенту для "Зони садибної забудови", який би передбачав дозволені, переважні та супутні види використання такої території.

У той же час, такі види використання встановлені державними будівельними нормами, які поширюються на планування і забудову територій населених пунктів. Такими будівельними нормами є ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 квітня 2019 року №104, і цим будівельним нормам не може суперечити будь-який містобудівний регламент.

Відповідно до пункту 3.57 розділу ІІІ ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій" садибна забудова це забудова, що сформована індивідуальними чи зблокованими житловими будинками.

За змістом положень пунктів 6.1.30, 6.1.39 розділу VІ ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування та забудова територій" садибну забудову слід передбачати: у межах населеного пункту переважно на вільних територіях, на ділянках, потенційно придатних для будівництва.

Гаражі слід передбачати вбудованими, прибудованими до житлових будинків або окремо розташованими по лінії забудови, а також в глибині ділянки.

Відтак, державними будівельними нормами, які регламентують планування та забудову територій, передбачено що допустимим видом використання території, що віднесена до "Зони садибної забудови", є розміщення на ній гаражу.

В свою чергу, Житомирською міською радою не подано жодних доказів в підтвердження неможливості використання спірної земельної ділянки за обраним позивачем призначенням.

За таких обставин, проаналізувавши викладене у сукупності, рішення сорок сьомої сесії восьмого скликання Житомирської міської ради від 19 грудня 2024 року № 1248 "Про відмову громадянам в наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою" в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: м. Житомир, провулок Шосейний (пункт 6 додатку до вказаного рішення), не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що відповідачем реалізовано свої дискреційні повноваження, визначені ч.7 ст.118 ЗК України шляхом прийняття оспорюваного рішення, яке за результатами судового розгляду визнано протиправним та скасовано, а позивачем виконано усі умови, визначені законом, для прийняття позитивного рішення з порушеного питання, відтак належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу.

Разом з тим, слід враховувати, що на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Зокрема, варто зазначити, що пунктом 5 пункту 27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, під час дії воєнного стану, визначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Тобто, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на вказані вище дії, прийняття відповідних рішень.

Беручи до уваги наведене, слід зобов`язати Житомирську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо надання у власність для будівництва індивідуального гаражу земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , після припинення (скасування) воєнного стану.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської міської ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.