Справа № 500/1416/25
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/1416/25 пров. № А/857/24566/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУЕЛ" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) у справі № 500/1416/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуел» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фуел» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 04.11.2024.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Товариство не проводить реалізацію пального та не здійснює господарську діяльність із його зберігання, а використовує пальне лише для цілей власного споживання. Звертає увагу, що обов`язок реєстрації акцизного складу виникає у платника акцизного податку і саме за наслідком зберігання пального об`ємом більше 1 000 000 літрів, а не за наслідком придбання для цілей власного споживання, при цьому висновки акту перевірки базувались в основному на даних Єдиного реєстру акцизних накладних, які можуть лише засвідчувати факт придбання пального суб`єктом господарювання, а не його зберігання.

Вказує, що при проведенні перевірки податковим органом не перевірялись жодні документи щодо витрат палива, документи на перевезення (ТТН, подорожні листи), документи щодо зберігання палива та його заправки, і такі документи не були підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Наголошує, що обсяг пального, що заправлений у паливний бак, як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої, не враховується до обсягу отриманого пального в ємності для навантаження-розвантаження та зберігання пального у розумінні вказаної норми.

Таким чином вважає, що резервуари позивача для зберігання пального не підпадають під поняття «акцизного складу» у розумінні пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а відтак у суб`єкта господарювання був відсутній обов`язок щодо реєстрації акцизного складу.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що в ході проведення доперевірочного аналізу баз даних ЄРАН 2019 встановлено, що Товариству протягом 2023 року відвантажено пального загальною кількістю 1 122 954,21 л. Оскільки обсяг пального складав понад 1 000 000 літрів, тому місце зберігання пального підпадало під визначення акцизного складу. Вказує, що при перевірці не надавались для огляду відомості про відвантаження пального в баки транспортних засобів за 2023 рік, такі надані до заперечень на акт перевірки. Вважає, що такі були підготовлені після закінчення фактичної перевірки та не можуть братися до уваги судом при розгляді даної справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ Фуел зареєстроване як суб`єкт господарювання з 02.11.2017 за адресою: Тернопільська область, місто Тернопіль, площа Героїв Євромайдану, 7, офіс 30, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у яких зазначені види діяльності за КВЕД Товариства, у тому числі основний - 46.41 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин, серед інших видів діяльності - 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області, не зареєстрований платником акцизного податку, дані про реєстрацію акцизного складу відсутні (відомості з акта фактичної перевірки, а.с.9).

Для здійснення господарської діяльності у користуванні Товариства є 5 транспортних засоби (далі - ТЗ): сідлові тягачі MAN реєстраційний номер НОМЕР_1 , MAN реєстраційний номер НОМЕР_2 , MAN реєстраційний номер НОМЕР_3 , MAN реєстраційний номер НОМЕР_4 , MAN реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Такі обставини підтверджуються долученими до матеріалів адміністративної справи копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та договорів оренди. Три ТЗ є власні, 2 ТЗ позивач орендує (а.с.19-36).

Товариство має ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2000547 від 06.04.2023 з терміном дії з 02.04.2020 до 02.04.2025, адреса місця зберігання: вулиця Садова, будинок 3-5, село Ярчівці Тернопільського району Тернопільської область (а.с.48).

Посадовими особами ГУ ДПС у Тернопільській області відповідно до наказу від 23.09.2024 №2053-п Про проведення фактичної перевірки, направлень на перевірку від 23.09.2024 №3630/09-01, №3631/09-01 та листа Управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області №19485-2024 від 09.07.2024 проведено фактичну перевірку місця зберігання пального ТОВ Фуел за адресою провадження діяльності: Тернопільська область, Тернопільський район (Зборівський район), село Ярчівці, вул. Садова, буд. 3-5, про що складено акт перевірки, зареєстрований 04.10.2024 за №13553/19-00-09-01/41700550, з питань дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює виробництво, зберігання та обіг підакцизних товарів, період перевірки з 01.01.2023 по дату закінчення перевірки (а.с.181-183).

Товариству надана вимога щодо надання документів за переліком, указаним у запиті (а.с.164). У відповідь на запит позивач надав запитувані документи, які зазначені як додатки до акта перевірки, а саме: оборотно-сальдові відомості за 2023 рік, акти списання товарів за 2023 рік, ТТН, видаткові накладні за 2023, наказ про порядок відвантаження пального, довідка про отримання пального за 2023 рік (а.с.162-180).

За змістом цього акта перевіркою встановлено відсутність з вини платника податку реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу, за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район (Зборівський район), село Ярчівці, вулиця Садова, будинок 3-5, де здійснює діяльність ТОВ Фуел () на підставі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2000547 від 06.04.2023, з терміном дії з 02.04.2020 до 02.04.2025 і з зазначеною загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального, 35000 літрів.

Згідно договору оренди від 01.01.2024 №2, ТОВ Фуел орендує нежитлове приміщення, площею 1000,0 кв.м у ТОВ ВБТ ГРУП (), де розміщені резервуари для зберігання пального, з подальшим використанням, за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район (Зборівський район), село Ярчівці, вулиця Садова, будинок 3-5.

Дані відомості про об`єкти оподаткування платників податків згідно з повідомленням за формою 20-ОПП взято на облік 12.03.2020, як об`єкт оподаткування, з індифікатором № 9300005 Бочка за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район (Зборівський район), село Ярчівці, вулиця Садова, будинок 3-5.

Крім цього, в акті зазначено, що в ході проведення доперевірочного аналізу баз даних ЄРАН 2019 встановлено, що на адресу ТОВ Фуел у період з 01.01.2023 по 31.12.2023, контрагентами-постачальниками пального зареєстровані акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних, із зазначенням в них транспортних засобів, з яких відвантажувалось пальне, та адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, село Ярчівці, вулиця Садова, будинок 3-5, з кодом операції 3 реалізація пального суб`єкту господарювання - неплатнику на фізичне відвантаження (відпуск) пального з акцизного складу з врахуванням коригувань на загальну кількість 1 122 954,21 літрів дизельного пального з кодом УКТ ЗЕД , приведених до температури +15C°, а саме:

ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_6 ) дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 409 594,1 літрів;

ПП Дружба Нафтопродукт () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 508 156,96 літрів;

ТОВ Лайн Енерджі Оіл () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 19 567,62 літрів;

ТОВ ОККО-Експрес () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 10 623,47 літрів;

ТОВ Ткача Плюс () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 62 816,85 літрів;

ТОВ Магістр - Д () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 81 748,31 літрів;

ТОВ Джі Ті Оіл () дизпаливо, код УКТ ЗЕД в загальній кількості 30 447,00 літрів.

В акті зазначено: «виходячи з вищенаведеного, отримання пального за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в обсягах понад 1 000 000 літрів підтверджується акцизними накладними, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів, а тому вказані місця зберігання пального підпадають під визначення акцизного складу, згідно підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України, оскільки платником отримано протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії) за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район (Зборівський район), село Ярчівці, вулиця Садова, будинок 3-5.

У ході перевірки платником надано оборотно-сальдові відомості про рух пального за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 по рахунку 203 (пальне щоквартально), де ТОВ Фуел підтверджує оприбуткування пального в загальній кількості 1 144 636,39 літрів. Надано акти списання товарів (дизельне пальне) за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в загальній кількості 1 144 636,39 літрів. Згідно наданої довідки Товариством залишок пального станом на 25.09.2024 становить 6 800,0 літрів».

Як висновок в акті перевірки зазначено про порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України (а.с.156-158).

Представник Товариства підписав акт з застереженням, що ним будуть подані заперечення на акт перевірки.

ТОВ ФУЕЛ подало заперечення на акт фактичної перевірки, надавши до заперечень контролюючому органу копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, які використовує позивач, копії договорів оренди двох транспортних засобів, оборотно-сальдову відомість по рахунку 203, акти списання, відомості про відвантаження пального в паливні баки транспортних засобів (а.с.13-16).

За результатами розгляду заперечень їх відхилено, висновки акта перевірки залишені без змін (а.с.161, Т.1).

У подальшому ГУ ДПС у Тернопільській області прийняло податкове повідомлення-рішення №1 від 04.11.2024 про застосування штрафних санкцій до ТОВ Фуел у розмірі 1 000 000 гривень за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизного складу (а.с.184-185).

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 04.11.2024, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Стаття 230 ПК України, за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 якої Товариство притягнуто до відповідальності, міститься у Розділі VI Податкового Кодексу «Акцизний податок».

Стаття 230 ПК України має назву «Акцизні склади» і передбачає, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено, зокрема, що платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (б).

Стаття 14 ПК України містить визначення понять, зокрема, і таких як «платник податку», «розпорядник акцизного складу», «акцизний склад».

Так, відповідно до підпункту 14.1.187 пункту 14.1 статті 14 ПК України, під податком, платником податку для цілей розділу VI цього Кодексу ( в якому і міститься стаття 230 ПК України ) мається на увазі акцизний податок, платник акцизного податку.

Відповідно до підпункту 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Акцизний склад відповідно до підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Аналізуючи зміст вищезазначених норм у їх взаємозв`язку, слід дійти висновку, що для притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання за порушення, визначене підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, необхідно встановити сукупність певних обставин, а саме, що такий суб`єкт господарювання:

1) є платником акцизного податку;

2) є розпорядником акцизного складу, тобто, - або суб`єктом господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, - або суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу;

3) не зареєстрував такий акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Колегія суддів наголошує, що саме за встановлення цих обставин у сукупності суб`єкт господарювання повинен нести відповідальність у вигляді штрафних фінансових санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Колегія суддів висновує, що обов`язок реєстрації акцизного складу належить суб`єкту господарювання платнику акцизного податку, господарською діяльністю якого є оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального на акцизному складі і який є розпорядником акцизного складу.

Разом з цим , в акті фактичної перевірки не встановлено, що ТзОВ «ФУЕЛ» є платником акцизного податку ( навпаки, зазначено про відсутність даних про реєстрацію платником акцизного податку), - що ТзОВ «ФУЕЛ» є розпорядником акцизного складу, тобто платником акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на такому акцизному складі ( як це визначено у підпункті 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 ПК України ), що виключає можливість вважати його суб`єктом податкового порушення, передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Як вбачається з акту фактичної перевірки від 04.10.2024 №13553/19-00-09-01/41700550, порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України встановлено у зв`язку з фактом отримання ним пального за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в обсягах понад 1 000 000 літрів, на підставі чого податковий орган прийшов до висновку, що місце зберігання пального підпадає під визначення акцизного складу згідно підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України.

Колегія суддів наголошує, що для виникнення у суб`єкта господарювання обов`язку, передбаченого підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, зареєструвати акцизний склад недостатньо лише наявності у нього приміщення чи території ( місця зберігання пального ), які підпадають під визначення акцизного складу через кількість отриманого пального. Суб`єкт господарювання повинен бути зареєстрований платником акцизного податку та відповідати ознакам розпорядника акцизного складу, тому висновки податкового органу про винність Товариства у вчиненні такого порушення, що зроблені лише у зв`язку з наявністю у позивача місця зберігання пального, яке підпадає під визначення акцизного складу згідно підпункту 14.1.6. пункту 14.1. статті 14 ПК України, не можуть слугувати підставою для притягнення до відповідальності ТзОВ «ФУЕЛ» за невиконання обов`язку реєстрації акцизного складу.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що висновки акту перевірки про кількість пального за місцем зберігання Товариства протягом 2023 року є поверхневими, зробленими лише на підставі аналізу акцизних накладних, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, тобто документів, що свідчать про прихід пального.

Під час перевірки не досліджувались обставини отримання пального, його розвантаження, як саме воно отримувалось: чи заливалось і у якій кількості у ємності для зберігання, чи у паливні баки транспортних засобів, чи була можливість, і в якій кількості, і протягом якого періоду часу заливати пальне у паливні баки транспортних засобів, які перебували у користуванні Товариства. Тобто, обставини зберігання пального, які відповідно до отриманої Товариством ліцензії на зберігання пального, були обов`язкові для з`ясування питання про те, чи можна віднести місце зберігання Товариства до акцизного складу, не досліджувались контролюючим органом та в акті фактичної перевірки не встановлені.

Висновки суду першої інстанції щодо цих обставин не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не були підставою для прийняття оскаржуваного позивачем рішення, податковий орган під час перевірки таких обставин не досліджував.

Колегія суддів також вважає за необхідне наголосити на тому, що під час розгляду справ, пов`язаних із притягненням суб`єктів господарювання до відповідальності за порушення вимог Податкового кодексу, предметом доказування є саме підтвердження або спростування виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень, в якому має бути чітко зазначено, в чому полягає порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, яких саме норм та на підставі яких доказів ґрунтується цей висновок.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Отже, акт перевірки це документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом в постанові Касаційного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі №260/3859/20, де вказано, що за результатом проведення фактичної перевірки складається акт перевірки, який згідно з усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Під час розгляду справ, пов`язаних із притягненням суб`єктів господарювання до податкової відповідальності, предметом доказування є саме підтвердження або спростування виявлених та зафіксованих в акті перевірки порушень, в якому має бути чітко зазначено, в чому полягає порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, на порушенні яких саме норм та на підставі яких обставин ґрунтується цей висновок. Недотримання податковим органом вимог до форми і змісту, як акта перевірки, так і податкового повідомлення-рішення є підставою для скасування останнього.

Дослідженням акта фактичної перевірки у цій справі встановлено, що у ньому зафіксовано лише обставини отримання позивачем пального і його кількість. У спірних правовідносинах суть фактичної перевірки полягає у безпосередньому встановленні працівниками контролюючого органу (підтвердження або спростування обставин) наявності у Товариства обов`язку зареєструвати місце зберігання пального як акцизний склад, який обумовлений не лише обставинами отримання позивачем пального і його кількістю.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що фактичних обставин, які би свідчили про порушення, висновок про вчинення якого ТзОВ «ФУЕЛ» став підставою для застосування до нього податковим органом фінансових санкцій за порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, в акті фактичної перевірки не встановлено, а позивач заперечує свій обов`язок зареєструвати акцизний склад за місцем зберігання пального.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, враховуючи відсутність у акті фактичної перевірки обставин, на яких грунтуються висновки про порушення позивачем підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, та доказів на їх підтвердження, апеляційний суд приходить до висновку про недотримання податковим органом вимог до форми і змісту акту фактичної перевірки, що є підставою для визнання протиправним і скасування винесеного на підставі цього акту податкового повідомлення рішення.

За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУЕЛ" задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі № 500/1416/25 скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1 від 04.11.2024.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М.А. Пліш