Справа № 473/5379/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 473/5379/25

Перша інстанція: суддя Вуїв О.В.,

повний текст судового рішення

складено 11.11.2025, м. Вознесенськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, в якому просив суд (з урахуванням уточненої позовної заяви):

- скасувати постанову серії ЕНА №5866970 від 04.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

В обґрунтування позову зазначив на відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень та вчинення дій в стані крайньої необхідності, оскільки він дійсно керував транспортним засобом з неосвітленим в темну пору доби номерним знаком та не увімкнув під час маневру покажчик повороту, однак такі дії були вимушеними та обумовленими необхідністю буксирування транспортного засобу, який мав технічні несправності, з метою переміщення його з проїжджої частини дороги.

Водночас позивач вказував на безпідставність тверджень в оскаржуваній постанові про відсутність у позивача страхового полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки поліцейський не заявляв вимогу до водія про пред?явлення для огляду цього документа, а також тверджень щодо керування позивачем транспортним засобом без використання пасивного паска безпеки, оскільки в цій частині обвинувачення не доведене жодними доказами.

Крім цього, ОСОБА_1 вказував на порушення поліцейським процесуальних норм під час розгляду справи про адміністративні правопорушення, оскільки останній не представився, не оголосив про розгляд справи щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не роз?яснив особі, яка притягувалася до відповідальності, його процесуальних прав, не повідомив позивача, у скоєнні яких правопорушень останній обвинувачується, не здійснив розгляд справи в розумінні положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, не виніс оскаржуваної постанови на місці зупинки та за участю особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності. При цьому, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки містить неточності в частині місця її складання, часу скоєння правопорушень, їх правової кваліфікації.

Представник відповідача, ГУНП в Миколаївській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону: повноважною посадовою особою; за вчинення ОСОБА_1 правопорушень, зазначених та правильно кваліфікованих в оскаржуваній постанові; на підставі здобутих поліцейським належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушень та наявності в його діях вини; з оцінкою поліцейським здобутих доказів за своїм внутрішнім переконанням; за наслідками всебічного, повного та об?єктивного дослідження всіх обставин справи; з дотриманням під час здійснення адміністративного провадження усіх процесуальних норм.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Постанову серії ЕНА №5866970 від 04 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП скасовано, а справу про адміністративні правопорушення направлено на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині направлення справи про адміністративні правопорушення на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та ухвалити нове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5866970 від 04 жовтня 2025 року - закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

04 жовтня 2025 року поліцейський СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Григор В.М. виніс відносно позивача постанову серії ЕНА №5866970, якою встановлено, що 04 жовтня 2025 року близько 20 год. 35 хв. у м. Вознесенську по вул. Макарова, неподалік будинку №23, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 1102», реєстр. номер НОМЕР_2 , з неосвітленим в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості чи перевернутим номерним знаком, чим порушив п.п. 2.9-В, 30.2 ПДР України, був не пристебнутий пасивним паском безпеки, чим порушив п. 2.3-В ПДР України, ч. 5 ст. 121 КУпАП, був відсутній страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.Г, ч. 1 ст. 126 КУпАП, під час маневру повороту праворуч не увімкнув правий покажчик повороту, чим порушив п. 9.2-А ПДР України, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Таким чином, підставою направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд є здійснення розгляду такої справи неуповноваженим органом чи особою.

Так, згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (ч. 5 статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається із оскаржуваної постанови та фактично не заперечується сторонами по справі розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 здійснено уповноваженою на те особою поліцейським СРПП Вознесенького районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області старшим сержантом поліції Григор В.М.

З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України та направлення справи на новий розгляд, та беручи до уваги недоведеність у ході судового розгляду справи факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині направлення справи на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, з прийняттям в цій частині постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не розглядає інші обставини справи по суті, наявності або складу адміністративних правопорушень, так як сторони в цих частинах не оскаржили рішення суду першої інстанції, а ч. 1 ст. 308 КАС України передбачає перегляд рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року скасувати в частині направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

В іншій частині рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у загальному розмірі 1514 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко