Справа № 580/4153/25
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4153/25 Суддя першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

Суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФ в Черкаській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач-2, ГУ ПФ в Херсонській області) про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФ в Херсонській області від 28.03.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язання ГУ ПФ в Черкаській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 20.03.2025 на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) у редакції до внесенні змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2025 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1-р/2020.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 12 від 28.03.2025, про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області прийняти рішення про призначення з 28.02.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, врахувавши висновки Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, виходив з того, що із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 до спірних правовідносин підлягають норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом №213-VIII та які передбачають пенсійний вік для жінок 45 років безвідносно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), аналогічна норма якого неконституційною не визнавалася. Відтак, за висновками суду, за умови досягнення позивачем 50-річного віку, наявності у неї страхового стажу більше 34 років та пільгового стажу за Списком №2 16 років, відповідач-2 безпідставно відмовив у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, що свідчить про наявність правових підстав для покладення саме на нього відповідних обов`язків.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що судом безпідставно застосовано при вирішенні цього спору рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, оскільки починаючи з 11.10.2017 порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах регламентується Законом №1058-IV, норми якого є чинними та не визнавалися неконституційними, а тому позивач матиме право на пільгову пенсію із досягненням 55 років. Окремо зауважує, що суд першої інстанції неправильно визначив дату, з якої позивачу належить призначити пенсію.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 16.12.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФ в Херсонській області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФ в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2.

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснювався ГУ ПФ в Херсонській області, яке рішенням від 28.03.2025 №12 відмовило у призначенні пенсії за Списком №2 з підстав недосягнення ОСОБА_1 на дату звернення 55-річного віку, передбаченого ч. 2 ст. 144 Закону №1058-IV. При цьому у згаданому рішенні встановлено, що страховий стаж позивача складає 34 роки 05 місяців 24 дні, а пільговий - 16 років 02 місяці 26 днів, у тому числі навчання за фахом 02 роки 09 місяців 22 дні.

При прийняте рішення позивача повідомлено листом відповідача-1 від 02.04.2025 №2300-0204-8/27179.

Вважаючи вказане рішення протиправним і таким, що порушує право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення, остання звернулася до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Верховною Радою України 03.10.2017 було прийнято Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.».

За правилами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

У свою чергу, згідно з п. «б» ст. 13 цього Закону у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Крім того, згідно з п. 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 з одного боку, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 прийшла до висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на чому помилково наполягає апелянт.

Відтак, висновок суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФ в Херсонській області від 28.03.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії, як і про наявність у ОСОБА_1 права на її призначення є правильним, позаяк матеріали справи свідчать (що і не заперечується відповідачем-2), що загальний страховий стаж позивача складає більше 34 років, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 - більше 16 років, а станом на 20.03.2025 ОСОБА_1 досягла 50-річного віку, встановленого Законом України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

У площині наведеного колегією суддів враховується, у межах спірних правовідносин праву позивача отримати пенсію із зменшенням пенсійного віку за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням згаданого рішення Конституційного Суду України кореспондує обов`язок відповідача прийняти рішення щодо її призначення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як було встановлено раніше, оскільки на час звернення із заявою про призначення пенсії за правилами п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач досягнув 50-річного віку, мав понад 20 років страхового стажу та більше 10 років стажу роботи за Списком №2, то він має право на призначення такої пенсії. Тому, відповідно, наявні правові підстави для покладення на ГУ ПФ в Херсонській області обов`язку з призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Указаний спосіб захисту порушеного права особи на отримання пенсії на пільгових умовах визначений Верховним Судом у рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, резолютивна частина якого залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.

Водночас, покладаючи на відповідача-2 обов`язок з призначення позивачу пенсії з 28.02.2025, суд першої інстанції помилково не врахував таке.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, за умови дотримання особою вимог щодо звернення із заявою про призначення пенсії протягом трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, така пенсія призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Аналогічна позиція щодо застосування наведених вище приписів ст. 45 Закону №1058-IV висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2024 у справі №240/16372/23.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 досягла 50-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про призначення пенсії звернулася 20.03.2025, тобто у межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, то, як правильно зазначило ГУ ПФ в Херсонській області в апеляційній скарзі, пенсія за віком на пільгових умовах має бути призначена позивачу з 01.03.2025, а не з 28.02.2025, як помилково зазначив суд першої інстанції. У зв`язку з цим рішення Черкаського окружного адміністративного суду підлягає зміні у відповідній частині.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, однак помилково вказав на наявність такого права з 28.02.2025, залишивши поза увагою дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії у контексті приписів п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у резолютивній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити шляхом заміни в абзаці третьому його резолютивної частини дати, з якої необхідно здійснити призначення пенсії позивача - « 01.03.2025» замість « 28.02.2025».

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року - змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини в такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області прийняти рішення про призначення з 01.03.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.».

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 16 грудня 2025 року.