Справа № 200/7611/25
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Справа№200/7611/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2025 року №94 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XIII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01.04.2015 року та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, з дати її звернення 31.08.2025 року, зарахувавши до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи на посаді вчителя початкових класів у КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької області» з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 12.10.2017 року по 31.08.2022 року.

В обґрунтування позову вказує, що почала свою трудову діяльність 15.08.1988 року на посаді вчительки початкових класів ВШ №35. Її загальний трудовий стаж становить більше 30 років.

31.08.2025 року у віці 56 років Позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою на призначення пенсії за вислугу років згідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XIII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 1788) та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон 1058).

На момент звернення до Пенсійного фонду України спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років становив 30 років 11 місяців 2 дні, з яких: - з 15.08.1988 року по 20.07.1999 року на посаді вчительки початкових класів 10 років 11 місяців 6 днів, які зараховуються до спеціального стажу; - з 29.08.2002 року по 31.08.2022 року на посаді вчительки початкових класів 20 років 3 дні, які зараховуються до спеціального стажу.

Проте рішенням від 08.09.2025 року №94 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач) Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального стажу згідно п.«е» ст.55 Закону 1788 та п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058.

В обґрунтування рішення про відмову Відповідач зазначив, що згідно ст.55 Закону 1788 мають право на призначення пенсії за вислугу років працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Пільговий стаж за вислугу років Позивача станом на 11.10.2017 року становить 25 років 20 днів, шо є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно наданої Відповідачем на запит відповіді вбачається, що до розрахунку спеціального стажу не ввійшла робота Позивача на посаді вчителя початкових класів закладу загальної середньої освіти КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької області» за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 12.10.2017 року по 31.08.2022 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1988 року.

Як зазначив Відповідач, згідно п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058 право на пенсію за вислугою років мають особи, які на день набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІ, тобто станом на 11.10.2017 року, мають вислугу років та страховий стаж, необхідний для призначення такої пенсії відповідно до ст.55 Закону 1788.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, визначені в ст.55 Закону 1788 за наявності стажу роботи за спеціальністю станом:

на 01.04.2015 року не менше 25 років;

на 31.12.2015 року 25 років 06 місяців;

на 11.10.2017 року 26 років 06 місяців.

До спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017 року. Спеціальний стаж після 11.10.2017 року зараховується до страхового стажу на загальних умовах та враховується при обчислені розміру пенсії.

Позивач вважає такі дії Відповідача неправомірними, тому звернувся до суду з цим позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Відповідача від 08.09.2025 року №94 та призначити пенсію за вислугу років з дати звернення 31.08.2025 року.

Ухвалою від 06.10.2025р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач надіслав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 31.08.2025 з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно пункту 2-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі-Закон України №1058).

Заяву від 31.08.2025 про призначення пенсії за вислугу років за принципом екстериторіальності розглянути Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати ( Абзац перший пункту "е" статті 55 із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015 ):

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

Далі період не застосовується.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення:

- які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту (тобто на 1 січня 2016 року не менше 25 років 6 місяців позивачка такого стажу на цю дату не має) - особи 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку :

53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року (позивачка станом до 03.10.2017 року не має стажу 26 років та 6 місяців);

Страховий стаж особи становить 32 роки 06 місяців 12 днів, пільговий стаж заявниці за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 25 років 0 місяців 20 днів (замість необхідних 26 років та 6 місяців).

Просили відмовити у задоволенні позову.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) почала свою трудову діяльність 15.08.1988 року на посаді вчительки початкових класів ВШ №35. Її загальний трудовий стаж становить більше 30 років.

31.08.2025 року у віці 56 років Позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою на призначення пенсії за вислугу років згідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XIII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон 1788) та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон 1058).

На момент звернення до Пенсійного фонду України спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років становив 30 років 11 місяців 2 дні, з яких: - з 15.08.1988 року по 20.07.1999 року на посаді вчительки початкових класів 10 років 11 місяців 6 днів, які зараховуються до спеціального стажу; - з 29.08.2002 року по 31.08.2022 року на посаді вчительки початкових класів 20 років 3 дні, які зараховуються до спеціального стажу.

Проте рішенням від 08.09.2025 року №94 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Відповідач) Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через відсутність необхідного спеціального стажу згідно п.«е» ст.55 Закону 1788 та п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058.

В обґрунтування рішення про відмову Відповідач зазначив, що згідно ст.55 Закону 1788 мають право на призначення пенсії за вислугу років працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи на 11.10.2017 не менше 26 років 6 місяців. Пільговий стаж за вислугу років Позивача станом на 11.10.2017 року становить 25 років 20 днів, шо є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно наданої Відповідачем на запит відповіді вбачається, що до розрахунку спеціального стажу не ввійшла робота Позивача на посаді вчителя початкових класів закладу загальної середньої освіти КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької області» за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 12.10.2017 року по 31.08.2022 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1988 року.

Як зазначив Відповідач, згідно п.2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону 1058 право на пенсію за вислугою років мають особи, які на день набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІ, тобто станом на 11.10.2017 року, мають вислугу років та страховий стаж, необхідний для призначення такої пенсії відповідно до ст.55 Закону 1788.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, визначені в ст.55 Закону 1788 за наявності стажу роботи за спеціальністю станом:

на 01.04.2015 року не менше 25 років;

на 31.12.2015 року 25 років 06 місяців;

на 11.10.2017 року 26 років 06 місяців.

До спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017 року. Спеціальний стаж після 11.10.2017 року зараховується до страхового стажу на загальних умовах та враховується при обчислені розміру пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсії за вислугу років працівникам освіти призначають відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XIІ (у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та Закону № 901-VIII від 23.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

У свою чергу, пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015) було визначено, що право на пенсію за вислугу років мали працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відтак, змінами, внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 до положень Закону № 1788-XII підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом "е" статті 55 Закону1788-XII, а Законом № 901-VIII від 23.12.2015 встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення (пункт "е" статті 55 Закону № 1788-XII) за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VI у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті "е" статті 55 Закону № 1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей1,3, частини третьої статті22, статті46 Основного Закону України. Також, зазначив, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Суд звертає увагу, що після прийняття Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та Закону № 901-VIII від 23.12.2015 до Закону № 1788-XII неодноразово вносилися зміни, однак такі зміни не стосувалися призначення пенсії за вислугу років окремим категоріям працівників, які мають право на пенсію за вислугу років згідно статті 55 Закону № 1788-XII.

З огляду на рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019, суд звертає увагу на те, що з 05.06.2019 відновила дію редакція статті 55 Закону № 1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015).

Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019, відновлено право позивача на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Суд зазначає, що відповідачем при розгляді заяви позивача про призначення пенсії не враховано той факт, що з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019 відбулися зміни в правовому регулюванні питання призначення окремим категорія працівників пенсії за вислугою років згідно статті 55 № 1788-XII, в тому числі і працівникам освіти.

Матеріалами справи підтверджується, що спеціальний стаж роботи позивача станом на момент звернення із заявою про призначення пенсії становить більше 25 років, що є достатнім для призначення їй пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 та Законом № 901-VIII від 23.12.2015).

Відповідач керувався тим, що згідно п.2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (тобто, 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст.ст.52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Суд вважає такі висновки відповідача безпідставними, оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років після прийняття Конституційним Судом України рішення від 04.06.2019 № 2-р/2019, а відтак відповідач повинен застосовувати положення п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в первісній редакції, яка, як вже зазначено судом визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Посилання пенсійного органу на те, що спеціальний страховий стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" обчислений по 11.10.2017 повинен становити 26 років 6 місяців, є безпідставними, оскільки орган Пенсійного фонду застосував редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка рішенням Конституційного Суду України 04.06.2019 № 2-р/2019 визнана неконституційною.

Таким чином, відповідачем безпідставно не здійснено підрахунок стажу позивача і після 11.10.2017, та протиправно не включена до розрахунку спеціального стажу робота Позивача на посаді вчителя початкових класів закладу загальної середньої освіти КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької області» за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 12.10.2017 року по 31.08.2022 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 18.08.1988 року.

Отже, суд зазначає, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.09.2025 року №94 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, прийнято передчасно, без належного підрахунку спеціального стажу позивача, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років, з дня звернення із заявою про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду можна зробити висновок, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 58 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновку суду.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною першою статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної вимоги належить відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 484,48 грн. судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов - ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08.09.2025 року №94 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XIII «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01.04.2015 року та пункту 2-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, з дати її звернення 31.08.2025 року, зарахувавши до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоди роботи на посаді вчителя початкових класів у КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №52 Маріупольської міської ради Донецької області» з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 12.10.2017 року по 31.08.2022 року.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 484,48 гривень.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова