Справа № 160/20443/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність спірних постанов, оскільки відповідач діяв не у спосіб, який встановлено приписами Закону України «Про державний ринковий нагляд», а саме: не здійснив безпосереднє обстеження зразків продукції всупереч положенням п.1 ч.1 ст. 15 ЗУ «Про державний ринковий нагляд»; не скористався правом відвідати торговельні та складські приміщення суб`єкта господарювання задля встановлення фактичних обставин справи всупереч положенням п.2 ч.1 ст. 15 ЗУ «Про державний ринковий нагляд»; не дотримався принципів об`єктивності та неупередженості всупереч положенням п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про державний ринковий нагляд», оскільки висновки про наявність порушення було зроблено виключно на підставі даних (фото), які отримані в рамках перевірки, яка проводилася в період 22.04.2025-25.04.2025р. в магазині ТОВ РУШ, який знаходиться за адресою пр. Миру, буд.49, м. Чернігів, а не перевірки, яка здійснена безпосередньо відповідачем; не дотримався принципів пропорційності всупереч положенням п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ Про державний ринковий нагляд - адже до позивача було застосовано одразу декілька заходів реагування одночасно, а саме прийняття рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№100,101,102,103,104,105 від 18.06.2025 та накладення штрафу постановами №22, №23 від 01.07.2025. При цьому, постанови №22, №23 про накладення штрафу прийняті до збігу строків встановлених рішеннями про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, строк виконання яких визначений відповідачем 18.07.2025. Вказує, що позивач під час введення продукції в обіг слідкує за додержанням вимог законодавства на відповідність продукції встановленим вимогам (в тому числі технічних регламентів, які поширюються на введену в обіг продукцію), однак жодним чином не може вплинути на дії третіх осіб (зокрема споживачів), які під час огляду продукції на полицях магазину можуть просто таку продукцію пошкодити, відірвати етикетку, відкрити продукцію (зірвавши пломби) - та після вказаних дій просто поставити такий товар назад на полицю. Відповідачеві були продемонстровані екземпляри продукції в вигляді, в якому вони вводяться ТОВ «РУШ» в обіг (з наявними етикетками, які містять всю необхідну інформацію) фото цієї ж продукції надається суду в додатках до позову. Наявність іграшки ракета та іграшки авокадо на полиці в одному з тисячі магазинів всієї мережі без відповідних етикеток не може свідчити про наявність порушення під час введення такої продукції в обіг, та не може слугувати підставою для висновку, що всі екземпляри такої продукції на інших магазинах також не містять необхідних ярликів.
07.08.2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідальність імпортера в ринковому нагляді включає забезпечення безпеки та відповідності продукції вимогам законодавства, а також співпрацю з органами нагляду. Імпортери зобов`язані надавати необхідну інформацію та документацію, а також вживати заходів щодо усунення виявлених невідповідностей. Імпортери повинні переконатися, що продукція, яку вони вводять на ринок, відповідає встановленим вимогам безпеки та не становить загрози для здоров`я та життя споживачів. Імпортована продукція повинна відповідати всім застосовним законодавчим та нормативним актам, включаючи технічні регламенти, стандарти та інші вимоги, встановлені державою. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на приписи підпункту 2 ч.1 ст. 45 ЗУ Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції імпортер або інша особа, яка відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, не несе відповідальності, встановленої статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що з урахуванням усіх обставин відповідна продукція після введення її в обіг стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок дій або бездіяльності інших осіб чи непереборної сили. Але ключова вимога цих приписів є «якщо доведе» дії інших осіб. Результати перевірки та усіх її матеріалів, свідчать про те, що ТОВ «РУШ» навіть не намагалось довести, дії інших осіб, після чого іграшки Ракета та іграшки Авокадо стали такими, що становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
11.08.2025 року позивачем надано відповідь на відзив в якій висловлено незгоду з доводами відповідача та зазначено підстави для задоволення позову аналогічні зазначеним у позовній заяві.
14.08.2025 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив в яких зазначено підстави для відмови у задоволенні позову аналогічні вказаним у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Основним видом економічної діяльності позивача є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
14.04.2025 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області видано наказ №130-П про проведення перевірки позивача та видано направлення від 14.04.2025 року № 130п/130 на проведення перевірки, згідно з якими необхідно провести позапланову перевірку характеристики продукції в магазині «EVA», ЦУМ, 1 поверх, просп. Миру, 49, м. Чернігів, Чернігівська обл.
За результатами вказаної перевірки посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області було складно акт перевірки характеристик продукції від 23.05.2025 року №019/25 та прийняті рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходiв №№179, 180, 181, 182, 183, 184 від 30.05.2025 року.
На виконання вимоги від 12.06.2025 року, супровідним листом від 17.06.2025 року позивачем надано Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області витребувані документи.
За наслідками позапланової перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 17.06.2025 №0057.
18.06.2025 року на підставі акту перевірки характеристик продукції від 17.06.2025 №0057 прийняті рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105 (усунення формальної невідповідності). Термін виконання рішень: 18.07.2025 року.
01.07.2025 року позивачем до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області надані пояснення з приводу розгляду матеріалів перевірки.
Листом № 17/РВ від 17.07.2025 року позивачем повідомлено Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про те, що усі рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних заходів) від 18.06.2025 року № 101-105 виконано в повному обсязі.
22.07.2025 року Головним управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було прийняте рішення про скасування рішення (нь) №80, яким скасовані рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105 від 18.06.2025 року.
Вважаючи постанови про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначено Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Згідно абзацу 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.
Відповідно частини 1 статті 4 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськість щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему.
Пунктом частини 1 статті 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» зазначено, що одним із заходів ринкового нагляду є перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).
Порядок проведення перевірок характеристик продукції встановлений статтею 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
Відповідно до частин 3, 4 наведеної норми передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
При цьому, абзацами 4, 5 частини 10 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» установлено, що у разі проведення перевірки за місцезнаходженням органу ринкового нагляду перебіг строку проведення перевірки починається з дня одержання органом ринкового нагляду від суб`єкта господарювання документів (їх копій) на продукцію, зазначених у частині сьомій цієї статті.
Продовження строку проведення перевірки не допускається.
Відповідно до частин 1-3 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.
Орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність: знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті; не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом; не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом; декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог; органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною; вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.
Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.
Частиною 7 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.
Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, зараховуються до Державного бюджету України.
Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.
Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.
У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду (голова та член або уповноважена посадова особа державного колегіального органу) вносить до такого протоколу відповідний запис.
Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.
Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду (голова та члени або уповноважені посадові особи державного колегіального органу), які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За наслідками позапланової перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 17.06.2025 №0057.
У зв`язку із встановленими порушеннями, відповідачем 18.06.2025 року прийняті рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105 (усунення формальної невідповідності). Термін виконання рішень: 18.07.2025 року.
Що стосується посилань позивача на неможливість одночасного застосування до нього декількох заходів реагування, а саме прийняття рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105 та накладення штрафів постановами №22 і №23 від 01.07.2025 року до збігу строків встановлених рішеннями про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, строк виконання яких визначений відповідачем до 18.07.2025 року, суд зазначає наступне.
Так відповідальність суб`єктів господарювання за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів врегульована положеннями пунктів 1-4 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», якими передбачено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі:
1) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частиною першою статті 28 цього Закону, - у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів;
2) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
3) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування;
4) невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених частинами першою та другою статті 29-1 цього Закону, - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що суб`єктом правопорушення щодо невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів може бути як розповсюджувач продукції так і особа, що ввела продукцію в обіг.
Водночас, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі: введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на суб`єкта господарювання вже накладено штраф, - у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» свідчить про можливість накладення передбачених цією нормою штрафних санкцій виключно на особу, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг.
Наведене свідчить про відмінність підстав для накладення штрафу за пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та пунктами 1-3 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а тому притягнення до відповідальності за вказаними положеннями є самостійними підставами та не залежать один від одного.
Відтак, суд відхиляє доводи позивача про передчасність застосування до нього передбачених пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» штрафних санкції, з огляду на не закінчення строку виконання рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105, оскільки оскаржуваними постановами до позивача застосовано штрафні санкції за введення в обіг продукції, що не відповідає встановленим вимогам, а не за невиконання рішень про вжиття обмежуваних (коригувальних) заходів.
Також, суд відхиляє твердження позивача щодо застосування до нього одночасно кількох заходів реагування, а саме прийняття рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів №№101, 102, 103, 104, 105 та накладення штрафу постановами №№22 та 23, оскільки відповідно вимог статті 22 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» обмежувальні (корегувальні) заходи є заходами ринкового нагляду, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; ) відкликання продукції, в той час як штрафні санкції є видом відповідальності за допущені порушення.
Щодо тверджень позивача про непропорційність накладеного на нього штрафу до суми вартості товарів та визначених статтею 5 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» основних принципів ринкового нагляду, суд зауважує, що приписами пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» чітко передбачено застосування до особи, яка ввела продукцію в обіг, що не відповідає встановленим вимогам або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, адміністративно-господарських санкції у вигляді штрафу у розмірі від двох до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак, санкція зазначеної норми є абсолютно-визначеною та повністю конкретизованою, що позбавляє можливості орган ринкового нагляду при вирішенні питання про розмір штрафної санкції зменшити її розмір, а тому доводи позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.
Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку, що стверджуючи про протиправність оскаржуваних постанов, позивач не наводить обґрунтувань та не надає належних та допустимих доказів відсутності виявлених порушень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про накладення штрафних санкцій винесені правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані постанови, з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, а тому підстави для їх скасування відсутні.
З урахуванням викладеного суд вважає оскаржувані постанови про накладення штрафу №22 та №23 від 01.07.2025 року є правомірними, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська