Справа № 761/39061/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьменка В.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Заліська Є.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Рух справи.

11.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", про стягнення суми 326500.49грн., з яких пеня за прострочення зобов`язання 306500.49грн. та сума моральної шкоди 20000грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач вважає, що йому заподіяно шкоду через невиконання договору банківського рахунку від 19.03.2015 і посилаючись на норми Цивільного кодексу України просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2019, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2019 та постанову Київського апеляційного суду від 12.09.2019 скасовано, а провадження у справі закрито.

16.12.2020 ухвалою Верховного Суду заяву було задоволено заяву ОСОБА_1 про направлення справи №761/39061/18 для продовження розгляду за належною (адміністративною) юрисдикцією та було направлено цю справу до Окружного адміністративного суду м. Києва справу для розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2021 у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду м. Києва вказана справа 11.03.2025 надійшла на розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка міститься у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 761/31569/16-ц, під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування штрафних санкцій (пункт 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», через що позовні вимоги щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних витрат, трьох відсотків річних, упущеної вигоди та пені є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону та не підлягають задоволенню.

Щодо інших позовних вимог суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань протиправною поведінкою відповідача.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення як таке, що прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після її надходження, призначено 12.11.2025 до слухання у відкрите судове засідання на 10.12.2025.

Відповідачем подано письмові пояснення, в яких наголошено на правильності висновків суду першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

З поважних причин слухання справи продовжувалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Обставини справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.03.2015 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір № 980-052-000000224 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», відповідно до якого банк відкриває клієнту на його ім`я рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування та договір № 980-052-000061819.

23.05.2016 на рахунку позивача № НОМЕР_1 знаходились грошові кошти у сумі 173 136, 20 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку.

23.05.2016 Рішенням Національного банку України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних».

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було 23.05.2016 було прийнято рішення № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня по 22 червня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління НБУ № 124-рш від 12 липня 2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 по 12 липня 2018 включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24 січня 2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду Волкову О.Ю. з 25 січня 2017 року, визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 червня 2018 № 1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора», продовжено процедуру ліквідації банку по 12 липня 2020 включно та продовжені повноваження ліквідатора Волкова О.Ю., визначені ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надані рішенням № 265 від 24 січня 2017 року).

19.07.2016 позивач звернувся на адресу третьої особи із заявою, в якій просив включити його до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми та провести виплату суми вкладу.

03.04. 2017 позивачу виплачена грошова сума у розмірі 173136, 20 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1011987 від 03 квітня 2017 року.

Позивач, вважаючи, що відповідачем порушено терміни відшкодування його коштів за вкладом, у зв`язку із чим Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повинен сплатити пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення виплати, а також моральну шкоду, звернувся з цим позовом до суду.

Зазначені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове обгрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд є юридичною особою публічного права. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном. Фонд є економічно самостійною установою.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Висновки суду.

Отже, зі системного аналізу вказаних норм слід зробити висновок, що Фонд гарантування є особою публічного права (ст. 3 Закону), тобто відповідно до ст. 19 Конституції України має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачу відшкодовані кошти за вкладом (за договором банківського рахунку) у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тобто, відповідач виконав свій обов`язок перед позивачем як суб`єкт публічного права.

Проте, позивач просить відшкодувати матеріальну та моральну шкоду за цим договором.

Але, чинним законодавством такий обов`язок не покладено на відповідача, на чому наголосив Верховний Суду 15 травня 2018 року у справі № 761/31569/16-ц, де зазначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування штрафних санкцій (пункт 3 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вказав, що позовні вимоги щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних витрат, трьох відсотків річних, упущеної вигоди та пені, є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах Закону.

Щодо інших позовних вимог суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань протиправною поведінкою відповідача.

Апелянтом такі висновки суду першої інстанції не спростовано, відповідних доказів суду першої інстанції не було надано.

Докази подаються до суду першої інстанції, а апеляційна інстанції приймає до уваги докази лише у разі поважної причини їх не подачі до суду першої інстанції.

За таких обставин всі доводи апелянтів є такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Щодо всіх інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 15.12.2025.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 - залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський", про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

В.В. Кузьменко

В.В. Файдюк