Справа № 160/25232/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 01.10.2025.
Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він зазначив, що позивачем не надано докази того, що комплекс будівель, що включає будівлі корівників та телятників використовує за призначенням для розведення корів, не надано договори купівлі - продажу виготовленої сільськогосподарської продукції або інші докази, які б підтвердили відношення позивача до сільськогосподарських товаровиробників. Тому підстави для застосування до позивача податкової преференції за абз..«ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України за 2021-2024 роки відсутні.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зважаючи на підтвердження ним необхідності застосування за абз..«ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Від позивача надійшло клопотання про долучення Витягу про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у Державному аграрному реєстрі від 30.09.2025 та Реєстраційну інформацію сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру.
01.10.2025 підготовче засідання відкладено 15.10.2025.
15.10.2025 суд ухвалив закінчити підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 12.11.2025.
12.11.2025 суд ухвалив продовжити розгляд справи в письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням Софіївської селищної ради Софіївського району від 24.06.2020 Nє3249-62/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» визначено, що не є обєктом оподаткуваня будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для діяльності.

Рішенням Софівської селищної ради Софіївського району від 28.06.2022 №1501-23VI «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» оподаткуванню підлягають нежитлові сільськогосподарські будівлі (за винятком об?єктів нерухомості, які підпадають під дію підрунту 266.22 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (далі - ДК 018-2000), будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо в сільськогосподарській діяльності, віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» клас 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства».

Цей клас включає такі підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва» (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми та свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято 26.03.2025 наступні податкові повідомлення-рішення:

Nє 0-0482-UA0017282, яким визначено суму податкового зобов??язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об?єктів нежиглової нерухомості за податкових період 2021 рік на суму 232 380,00 грн.;

Nє 0-0482-UA0017282, яким визначено суму податкового зобов??язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості за податкових період 2022 рік на суму 201 396,00 грн.;

Nє 0-0482-UA0017282, яким визначено суму податкового зобов?язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачені фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості за податкових період 2023 рік на суму 207 592,80 грн.;

Nє 0-0482-UA0017282, яким визначено суму податкового зобов?язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об?єктів нежитлової нерухомості за податкових період 2024 рік на суму 219 986,40 грн.

Згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовано ставку податку у розмірі 0,3%.

Не погоджуючись з податковими повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам сторін, , суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 Податкового кодексу податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 Податкового кодексу. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 26.03.2025 N0-0482-UA0017282, від 26.03.2025 №0-0482-UA0017282, від 26.03.2025 №0-0482-UA0017282 суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 статті 266 ПК України (в редакції чинній на 2020 рік) не є об?єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Верховний Суд у постановах від 22.04.2020 у справі № 540/2206/19, від 21.10.2020 у справі № 806/2686/18, від 17.02.2021 у справі № 820/3707/17, від 09.05.2023 у справі № 380/10802/22 зазначав, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги, передбаченої абзацом «ж» підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу, законодавець ключовими критеріями обрав сукупність дотримання трьох обов`язкових умов: 1) віднесення будівлі до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства; 2) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; 3) вказані будівлі не здаються в оренду, лізинг, позичку.

Пільга, встановлена абзацом «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу, стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно з пунктом 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» міститься і у Законі України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 № 2238-III (далі Закон № 2238-III), відповідно статті 1 якого сільськогосподарським товаровиробником розуміється фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

В наведеному визначенні відсутній поділ сільськогосподарських товаровиробників на фізичних та юридичних осіб.

Більше того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2023, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні Податкового кодексу України, Закону № 2238-III та Закону №575-VI, об`єкт нерухомості є нерухомістю сільськогосподарського товаровиробника, а тому такий не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» у відомостях про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру вносяться коди видів економічної діяльності (КВЕДи). Усі види діяльності, внесені до ЄДР, є рівноправними та можуть використовуватися у господарській діяльності фізичної особи-підприємця.

Поняття «основний КВЕД» використовується виключно для статистичних цілей (класифікації основного виду діяльності) і не обмежує право суб`єкта господарювання здійснювати діяльність за іншими, зареєстрованими у ЄДР кодами.

Податковий кодекс України не встановлює пріоритетності між зареєстрованими видами діяльності, а лише вимагає, щоб вид діяльності був зазначений у ЄДР і відповідав вимогам для обраної системи оподаткування.

Відповідно до пп. "ж" п. 266.2.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Закон не містить вимоги щодо наявності аграрного виду діяльності саме як «основного» КВЕДу, а визначальною є фактична діяльність та призначення об`єкта нерухомості.

В українському законодавстві визначення можна знайти, зокрема, у: пп. 14.1.235 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник здійснює виробництво сільськогосподарської продукції (включає первинне виробництво).

При застосуванні норм пп. «ж» пп. 266.2.2 Податкового кодексу України позивач дотримується одночасно чітких умов, а саме:

пп. «ж» пп.266.2.2 встановлено, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Види економічної діяльності ОСОБА_1 класифікується у секції А Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство 1.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Тобто, процес сільськогосподарського товаровиробництва це процес Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та подальше перероблення і продаж (секція С). На підставі цього позивач вважається сільськогосподарським товаровиробником.

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором. Витягом з Державного реєстру речових прав від 21.01.2019 опис об`єкту нерухомого майна нежитловий комплекс будівель (підклас 1271.1 Будівлі для тваринництва класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі".

Будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Обмежень щодо використання або невикористання таких об`єктів нерухомості пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не передбачено.

Також позивач повідомляє, що не здає в оренду нежитлову будівлю, ні її частку, за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Олексіївка, вул. Центральна, 76А.

На підставі викладеного вище, суб`єкт господарювання- позивач є власником нежитлової нерухомості та має документальне підтвердження віднесення даного об`єкта до категорій, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

Таким чином, за об`єкт, який відповідає наведеним вище нормам, податок на нерухоме майно у 2020-2023 роках не сплачує.

Щодо податкового повідомлення-рішення Nє 0-0482-UA0017282 суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. «ж» п.266.2.2 п.266.2 статті 266 ІК України (в редакції чинній на 2024 рік) не є об?єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб?єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК Українипередбачає наявність таких умов:

1) об`єкт нерухомості віднесений до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023;

2) основна діяльність суб`єкта господарювання (юридичної або фізичної особи) класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010;

3) об`єкт використовуються за призначенням у господарській діяльності та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.07.2025 року у справі №120/11299/24.

Як було встановлено вище види економічної діяльності ОСОБА_1 класифікується у секції А Сільське господарство, лісове господарство та рибне господарство 1.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Тобто, процес сільськогосподарського товаровиробництва це процес Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур та подальше перероблення і продаж (секція С). На підставі цього позивач вважається сільськогосподарським товаровиробником.

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором. Витягом з Державного реєстру речових прав від 21.01.2019 опис об`єкту нерухомого майна нежитловий комплекс будівель (підклас 1271.1 Будівлі для тваринництва класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі".

Факт використання нерухомого майна за призначенням у господарській діяльності підтверджено даними податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2024 рік, у якому задекларований дохід від господарської діяльності за кодом 01.11 - Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, з додатком 2 до неї «розрахунок загального мінімального податкового зобов?язання за податковий (звітний) 2024 року, що містить інформацію про 91 земельні ділянки, наявних у мене на праві власності та на умовах оренди у цей період (зокрема, надаються до позовної заяви копії податкової декларації, договору щодо продажу сільгосппродукції та первинних документів, повідомлення про об?єкти оподаткування або, об??єкти, пов?язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою Nє 20-ОПІ). Протягом 2024 року Нерухоме майно використовувалось для зберігання виробленої сільгосппродукції, щод підтверджується договором щодо продажу сільгосппродукції та первинними документами, повідомленням про об?єкти оподаткування або, об?єкти, пов?язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою Nє 20- ОПП).

Також позивач повідомляє, що не здає в оренду нежитлову будівлю, ні її частку, за адресою Дніпропетровська область, Софіївський район, с.Олексіївка, вул. Центральна, 76А.

Таким чином, за об`єкт, який відповідає наведеним вище нормам, податок на нерухоме майно у 2024 році не сплачує.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд зробив висновок про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 8614,00 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.03.2025 №0-0482-UA0017282, від 26.03.2025 №0-0482-UА0017282, від 26.03.2025 №0-0482-UA0017282, від 26.03.2025 №0-0482-UА0017282.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Фізичної особи ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 8614,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська