Справа № 200/3451/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року справа №200/3451/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 200/3451/25 (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом Доценко Марини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до Національної поліції України (Департаменту кадрового забезпечення) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Доценко Марина Іванівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Національної поліції України (Департаменту кадрового забезпечення) (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо незарахування до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року;

- зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року позов задоволений:

- визнано протиправною бездіяльність Національної поліції України щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року;

- зобов`язано Національну поліцію України зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року;

- стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 968,96 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України (місцезнаходження: Україна, 01601, м.Київ, вул.Богомольця, 10, ).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову через неповне з`ясування судом обставин, що мають вирішальне значення для справи, порушення норм матеріального, процесуального права.

Апелянт посилався на те, що Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України (далі - ДКЗ) є структурним підрозділом Національної поліції України, відтак, представництво інтересів в суді здійснюється безпосередньо Національною поліцією України. Вважає, що відповідачем в даній справі має бути Національна поліція України, а не її структурний підрозділ. Однак, суд першої інстанції в супереч вказаному ухвалив «стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України». Не зважаючи на той факт, що ДКЗ є структурним підрозділом НПУ, для якого не передбачено окремих бюджетних асигнувань.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги посилання відповідача на висновки Верховного Суду, за подібних за змістом правовідносин, викладені в постанові від 22.02.2023 в справі №320/12166/20 в якій зазначено, що питання обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано положеннями частини другої статті 78 Закону № 580-VIII і положення пунктів 1, 3 Постанови № 393 не регулюють цих питань.

Також, Верховний Суд у 2024 році відмежував поняття служби в органах внутрішніх справ та служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Така позиція Верховного Суду свідчить про неможливість застосування для вирішення цієї справи правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20, від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18. Разом з цим, Законом від 15.03.2022 № 2123-IX «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набрав чинності з 01.05.2022, унесені зміни до Закону № 580 VIII, зокрема і до статті 60 Закону № 580-VIII, а саме встановлено, що «Відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції».

Відтак, Законом від 15.03.2022 № 2123-IX статтю 60 спеціального у спірних правовідносинах Закону № 580-VIII викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування інших нормативно-правових актів, крім тих, що регулюють проходження служби в поліції.

З наведеного висновується, що зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключають можливість субсидіарного застосування інших, крім спеціального Закону № 580-VIII, законів до регулювання правовідносин проходження служби поліцейськими, у тому числі у порядок обчислення стажу служби в поліції, зокрема на період дії воєнного стану та три місяці після його закінчення.

Подібна правова позиція сформульована та викладена Верховним судом у постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19, в якій Суд відступив від раніше сформованої практики Верховного Суду щодо субсидіарного застосування загальних норм трудового законодавства, та сформував новий висновок про неможливість такого застосування після змін в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що набули чинності з 01 травня 2022 року на підставі Закону № 2123-IX, а саме: «п. 55. Таким чином, оскільки після 01 травня 2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо вступу, проходження та припинення служби в поліції, то відсутні обґрунтовані підстави й доцільність відступати від висновку щодо застосування відповідних норм Закону № 580-VIII та формулювати інший висновок щодо застосування цих норм, які після вказаної дати не підлягатимуть застосуванню в судовій практиці до правовідносин, аналогічних тим, які виникли в цій справі.».

Оскільки спірне питання фактично стосується проходження поліцейським служби в поліції, позиція Верховного Суду у справі № 620/3663/19 є релевантними і щодо цієї справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_1 .

Позивач в період з 15.03.1999 по 19.01.2018 року проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а з 02.02.2018 дотепер - в Національній поліції України, про що свідчить трудова книжка серії НОМЕР_2 від 10.12.2014, послужний список.

Наказом НПУ від 11.12.2024 №2219 о/с, ОСОБА_1 , яка прибула за переведенням з Донецького державного університету внутрішніх справ, призначено головним інспектором відділу організації повітряної та протиповітряної оборони управління координації підрозділів поліції особливого призначення (стрілецьких) Департаменту превентивної діяльності, з 16 грудня 2024 року.

31.03.2025 позивач звернулась до відповідача із рапортом, в якому просила зарахувати до стажу служби в поліції періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року.

Листом ДКЗ НПУ № 359832025 від 15.04.2025 (866913) відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для зарахування до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки терміну перебування на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України, враховуючи вимоги ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

У листі НПУ № 49337 2025 від 26.05.2025 (962353) зазначено, що наказом НПУ від 14.03.2025 № 399 о/с, відповідно до статті 78 Закону України Про Національну поліцію позивачу установлено стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 16.12.2024 06 років 10 місяців 14 днів.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

За статтею 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За приписами частин 1, 2 статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 60 Закону №580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

За ч. 2 ст. 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Частинами третьою та четвертою статті 78 Закону № 580-VIII встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Таким чином, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з п.5 «Прикінцевих положень» Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Також, ч.5 ст.23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 року №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях ч.5 ст.23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Отже, на позивача, під час проходження нею служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 20.10.2022 по справі №160/11127/20, від 01.08.2023 по справі №240/30024/21.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду Суди у справі № 755/10947/17 від 30.01.2019 під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому зазначені правові висновки касаційного суду підлягають до врахування судом у цій справі у подібних правовідносинах.

З цих підстав апеляційний суд не застосовує висновки касаційного суду, на які посилається апелянт.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої про:

- визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року;

- зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі України з 15.03.1999 по 19.01.2018 року.

Щодо визначення органу при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Апелянт вважає, що Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України (далі - ДКЗ) є структурним підрозділом Національної поліції України, відтак, представництво інтересів в суді здійснюється безпосередньо Національною поліцією України. Однак, суд першої інстанції в супереч вказаному ухвалив стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, який є структурним підрозділом НПУ, та для якого не передбачено окремих бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд погоджується з цими доводами апелянта та враховує, що в резолютивній частині суд першої інстанції зазначив про стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України (місцезнаходження: Україна, 01601, м.Київ, вул.Богомольця, 10, ).

Отже, суд вірно зазначив місцезнаходження: Україна, 01601, м.Київ, вул.Богомольця, 10 та Національної поліції України.

Водночас, невірно визначив орган, на який покладено обов`язок з відшкодування судових витрат, оскільки Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України є структурним підрозділом Національної поліції України, для якого не передбачено окремих бюджетних асигнувань.

Отже, в даному випадку стягнення судових витрат має відбуватися саме з Національної поліції України.

Наявність підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача у відповідному розмірі не є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, водночас, рішення суду підлягає зміні в частині визначення органу при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, в іншій без змін.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національної поліції України - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 200/3451/25 за позовом Доценко Марини Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до Національної поліції України Департаменту кадрового забезпечення про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 200/3451/25 виключити назву «Департаменту кадрового забезпечення».

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Гаврищук

А.А. Блохін