Справа № 160/13768/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/13768/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року (суддя Сліпець Надія Євгенівна ) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, допомогу для оздоровлення) за період з 27.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ у 2022 році, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ у 2023 році, на відповідні тарифні коефіцієнти; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн на місяць за липень 2022 року, за період з 01.09.2022 по 28.09.2022, з 25.03.2024 по 19.04.2024; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн на місяць за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.09.2022 по 28.09.2022, з 25.03.2024 по 19.04.2024; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.07.2023 по 13.01.2025; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному розмірі за період з 01.07.2023 по 13.01.2025; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 та 2024 роки; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік та в розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 27.02.2022 по 19.05.2023 виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, допомогу для оздоровлення) за період з 27.02.2022 по 19.05.2023 виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ у 2022 році, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ у 2023 році, на відповідні тарифні коефіцієнти. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн на місяць за липень 2022 року, за період з 01.09.2022 по 28.09.2022, з 25.03.2024 по 19.04.2024. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн на місяць за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.09.2022 по 28.09.2022, з 25.03.2024 по 19.04.2024, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.07.2023 по 13.01.2025. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в повному розмірі за період з 01.07.2023 по 13.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що протягом усього довготривалого лікування позивачем жодного разу не було надано відповідачу висновок військово-лікарської комісії щодо продовження лікування понад чотири місяці безперервного лікування. У зв`язку з наведеним в командира військової частини НОМЕР_2 не було підстав для прийняття рішення про продовження перебування позивача у лікарняних закладах, а отже не було й підстав продовжувати виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткової винагороди на період воєнного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 27.02.2022 по 01.04.2025 у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданою 13.01.2024 Військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 18.04.2022 по 25.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території Донецької області (а.с. 60).

Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_2 № 66 від 16 вересня 2022 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдат ОСОБА_2 26 квітня 2022 року одержав МВТ, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин верхньо-латеральної поверхні правого плеча, вогнепальне осколкове наскрізне поранення середньої третини правого передпліччя із кістковим дефектом та дефектом м`яких тканин, відкритий багато уламковий перелом середньої третини діафізу правої променевої кістки із зміщенням кісткових фрагментів, вогнепальне сліпе осколкове поранення м`яких тканин лівого стегна та лівої гомілки, вогнепальний перелом обох кісток правої гомілки, травматична вогнепальна ампутація першого пальця разом з плюсновими кістками. За обставин: під час виконання військових обов`язків із захисту Батьківщини та територіальної цілісності. Відповідно до вимог окремого доручення Міністерства оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, на підставі журналу обліку бойових дій військової частини НОМЕР_2 , бойового розпорядження від 20.04.2022 № 313/ОУВ1029т, знаходячись на околицях АДРЕСА_1 , потрапив під ворожий обстріл із застосуванням артилерії та мінометів (калібр не встановлений) з боку збройних сил російської федерації (а.с. 11).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.04.2025 № 92 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення з 02.04.2025 (а.с. 14).

Позивач вважає, що Військова частина НОМЕР_1 протиправно не нарахувала та не виплатила у повному розмірі належні позивачу суми грошового забезпечення та додаткової винагороди , що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта в частині задоволених позовних вимог щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, допомогу для оздоровлення) за період з 27.02.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, колегія суддів зазначає, що з даного питання сформована стала судова практика, яка є зрозумілою та передбачуваною для відповідача.

Суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пункт 4 названої урядової постанови в первинно прийнятій редакції встановлював, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 у первинній редакції внесені зміни, зокрема, до пункту 4 постанови КМУ № 704, який викладено в новій редакції та встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Разом з цим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.

Отже, з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Таким чином, у позивача через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, виникло право на отримання грошового забезпечення з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Доводи апеляційної скарги такий висновок не спростовують.

Щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн на місяць за період з 01.07.2022 по 31.07.2022, з 01.09.2022 по 28.09.2022, з 25.03.2024 по 19.04.2024, суд апеляційної інстанції зазначає, що з наявних в матеріалах справи медичних документів вбачається, що: 09 червня 2022 року пацієнта було доставлено каретою швидкої допомоги Бундесверу на лікування до Німеччини. Причиною стали бойові поранення пацієнта під час війни в Україні; 07.07.2022 пацієнта було переведено до Університету клініки Кельна у Відділення ортопедії та невідкладної хірургії: з 28 вересня 2022 року пацієнт був переведений зі стаціонару на амбулаторне лікування; з 25.03.2024 по 19.04.2024 пацієнт перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації в Неврологічному центрі стаціонарної реабілітації «Медіана» (а.с. 30-37).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (отримання позивачем поранення), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

З аналізу наведених положень постанови уряду вбачається, що право на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, мають військовослужбовці, які перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наявні в матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують право позивача на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, оскільки у спірний період позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Доводи апелянта про ненадання позивачем довідку ВЛК, у якій би позивачу було визначено потребу у продовженні стаціонарного лікування у спірний період, не спростовують сам факт перебування на стаціонарному лікуванні та, як наслідок, право позивача на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення в повному розмірі за період з 01.07.2023 по 13.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно з довідкою про розміри щомісячних видів грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших виплат, отриманих солдатом ОСОБА_1 за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 з лютого 2022 року по січень 2025 року, грошове забезпечення не було нараховане з липня 2023 року по січень 2025 року (окрім листопада 2024 року - нараховано 710,99 грн) (а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки фактичне призупинення виплати грошового забезпечення можливе лише у разі видачі наказу командира військової частини, суд зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для невиплати грошового забезпечення у спірний період.

Отже, доводи апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року в адміністративній справі № 160/13768/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 16 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 16 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров