Справа № 160/12699/25
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12699/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року (суддя Маковська О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2024 по день фактичного розрахунку - 31.03.2025.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2024 по день фактичного розрахунку - 31.03.2025, виходячи із розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права., судом не враховано, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України та деякі інші нормативно-правові акти не поширюється. Підстав для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої вимогами статті 117 КЗпП України немає.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 06.04.2022 проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини від 04.04.2024 №120 молодшого сержанта ОСОБА_2 , НОМЕР_2 , командира відділення 2 взводу охорони 5 роти охорони НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира НОМЕР_4 полку охорони (по особовому складу) від 27 березня 2024 року №29-РС у запас відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» за пунктом 2 підпунктом «г» (виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років), вважати таким, що справи та посаду здав.

З 04.04.2024 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення.

У зв`язку з наявністю спору про розмір сум, належних при звільненні, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №160/18415/24, яке набуло законної сили 18.12.2024 згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.12.2024, позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, шомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу. надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 за період з 06.04.2022 по 20.05.2023.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 раніше виплачених сум грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, у тому числі надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12, 13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 06.04.2022 року по 20.05.2023 року.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі № 160/18415/24 Військова частина НОМЕР_1 виплатила 31.03.2025 заборгованість у сумі 98 236,42 грн., що підтверджується випискою з банку, а також листом військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2025 №1214.

Тобто, остаточний розрахунок при звільненні Військовою частиною НОМЕР_1 з позивачем проведено на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2024 у справі №160/18415/24 - 31.03.2025 шляхом зарахування на рахунок позивача 98 236,42 грн.

Проте Військова частина НОМЕР_1 не виплатила середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільнені.

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2024 по день фактичного розрахунку - 31.03.2025, а також надати довідку про середній заробіток ОСОБА_1 за останні два місяця до звільнення зі служби (з визначенням розміру середньоденного грошового забезпечення).

Звернення до відповідача підтверджується квитанцією від 02.04.2025 з описом вкладення.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 17.04.2025 №1483 відмовлено у задоволенні заяви з огляду на те, що норми КЗпП України, зокрема стаття 117, не застосовуються до осіб, які проходили військову службу, а отже не можуть бути підставою для нарахування або стягнення грошових сум у зв`язку із завершенням проходження служби.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність бездіяльності не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України (в редакції до 19.07.2022 року) в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України (в редакції з 19.07.2022 року) У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті..

Судом було вірно враховано, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців із військової служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства.

Такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України і суд першої інстанції вірно врахував можливість застосування норм статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення із військової служби.

Суд вірно встановив, що оскільки відповідач лише фактично 31.03.2025 здійснив виплату позивачу суми, яка належала до сплати ще при звільненні, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Як встановив суд першої інстанції, позивач був звільнений зі служби 04.04.2024. Отже, період затримки розрахунку при звільненні складає з 05.04.2024 по 30.03.2025.

Суд також вірно врахував зміни, яких зазнала редакція ст. 117 Кодексу законів про працю України, на підставі якої здійснюються нарахування та виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та всиновив, що в наявності період з 05.04.2024 по 30.03.2025, який обмежений шістьма місяцями.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 17 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш