Справа № 640/14849/19
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року Чернігів Справа № 640/14849/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал" (далі - ТОВ "Ексім Глобал", позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 24.06.2019 № 0103; № 0103 та № 0103.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам податкового законодавства України, в зв`язку з чим підлягають скасуванню. Позивачем було надано вичерпну фінансово-господарську документацію відповідно до якої вбачається наявність реального здійснення господарських операцій в межах та цілях господарської діяльності позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2019 відкрито провадження у справі № 640/114849/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Разом з цим, на виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України - наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Тихоненко О.М.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 прийнято справу до провадження судді Тихоненко О.М. спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Ухвалою суду від 25.07.2025 замінено Головне управління ДФС у м. Києві її правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Вказана ухвала суду отримана відповідачем 28.07.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк відповідач не скористався.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем за допомогою системи «Електронний суд» подано відзив на позов лише 17.10.2025, однак, ухвалою суду від 27.10.2025 в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про поновлення строку для подачі відзиву відмовлено, відзив Головного управління ДПС у м. Києві повернуто без розгляду.

При цьому, в матеріалах справи наявна відповідь на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи на підставі направлень, відповідно до статтей 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами і доповненнями (далі - ПК України), плану-графіка та на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 28.03.2019 № 3832 проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ «Ексім Глобал» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018 відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено Акт від 29.05.2019 №320/26-15-14-01-03/37117556 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення:

п.п. 134.1.1 п. 134.1 cт. 134 Податкового кодексу України, п. 6.4, 6.6 Наказу Міністерства фінансів України від 10 січня 2007 року № 2 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів» із змінами і доповненнями, п. 12, п. 15, п. 17. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п. 1.2 п. 2.4 Положенням про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток па загальну суму 291 194 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 217 548 грн, за 2017 рік на суму 17596 грн, за 1 квартал 2018 рік на суму 32 776 грн, за 2018 рік на суму 23 274 грн;

п. 187.1 cт. 187, п. 201.1 cт. 201, п. 192.1 cт. 192, п. 44.1 cт. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 43 941 грн, в тому числі: за грудень 2017 року в сумі 16 373 грн, за січень 2017 року у сумі 4 235 грн, за лютий 2018 року у сумі 23 333 грн;

п. 187.1 cт. 187, п. 201.1 cт. 201, п. 192.1 cт. 192, п. 44.1 cт. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного на загальну суму 8 370 грн, в тому числі: за грудень 2018 року у сумі 8 370 грн;

cт. 10 Закону України від 16.07.1999 №996-XlV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в частині не проведення щорічної інвентаризації активів та зобов`язань перед складанням річної фінансової звітності;

ч. 8 cт. 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та п. 6 ч. 3 р. IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, в результаті чого встановлено порушення порядку сплати єдиного соціального внеску за грудень 2013 року, січень, лютий, березень, квітень 2014 року;

п. 201.1, п. 201.10 cт. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН березень 2018 року, на загальну суму ПДВ 48,72 грн.

На підставі вказаного акту перевірки, прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 24 червня 2019 року № 0103, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 291 194 грн 00 коп. та нараховано штрафні санкції в розмірі 145 596 грн 00 коп., а всього в сумі 436 791 грн;

від 24 червня 2019 року № 0103, відповідно до якого позивачу зменшено розмір від`ємного значення об`єкта суми податку на додану вартість у розмірі 8 370 грн;

від 24 червня 2019 року № 0103, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 43 941 грн 00 коп., та нараховано 21 971 грн 00 коп. штрафних санкцій, а всього в сумі 65 912 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 204 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку Україна) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписи п. 754 ст. 75 ПК України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової Інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Так, частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пп. 133.1. п. 133.1. ст. 133 ПК України платниками податку-резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

В силу підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 статті 137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту "а" пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і Положенням №88.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи у ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» (Замовник) з ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» відповідно до договору перевезення вантажів від 19.12.2017 року №191217-П. Відповідно до п.1.1 даного договору Перевізник зобов`язується, по замовленню Замовника, здійснювати перевезення та доставку вантажу, а замовник зобов`язується проводити оплату наданих послуг. Місце відправлення та призначення вантажу зазначається в товарно-транспортній накладній та замовлені на перевезення вантажу. п.1.2 Транспортний засіб для перевезення вантажу надається Замовнику на підставі Замовлення, направленого у вигляді факсограми за факсом (0512) 48-33-31, або на електронну адресу: , на підставі якого сторони укладають Додаткову угоду до цього Договору, в якому визначаються суттєві умови надання послуг перевезення вантажу.

До перевірки надані товарно-транспортні накладні щодо перевезення ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС», (Перевізник) для ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» (Замовник) вантажу загальною кількістю 4 636,37 тон, в яких зазначено: Автомобільний перевізник: ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС». Замовник: ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ». Вантажовідправник: ПрАТ «МКХП», ТОВ «Агропродукт-Херсон», ПрАТ «Херсонський КХП», ТОВ «Білгород-дністровський елеватор». Вантажоодержувач: ТОВ «ЮНІКОРМ» або ПрАТ «МКХП». Найменування товару: висівки пшеничні гранульовані Кількість вантажу в тонах.

Так, на думку відповідача надані до перевірки товарно-транспортні накладні складені з порушенням п.8.25, п.8.26 ст.8, п.11.1, п.11.4, п.11.5, п.11.8 ст.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні №363 та п. 2 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: 1) в усіх товарно-транспортних накладних не зазначені: - ціна товару за одиницю; - посади осіб, відповідальних за здачу та прийом товару; - біля підписів відповідальних осіб вантажовідправника та вантажоодержувача не зазначені посади; - у рядку «супровідні документи на вантаж» інформація про супровідні документи відсутня; 2) майже в усіх товарно-транспортних накладних не зазначені: - марка, модель, тип автомобіля та причепа, що не дає змогу ідентифікувати транспортний засіб; - біля підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача та водія не зазначені посади.

Крім того в деяких наданих до перевірки актах виконаних робіт дата надання послуги не відповідає даті товарно-транспортної накладної.

Складені ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» (код 36622779) первинні документи на виконання робіт (надання послуг) для ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» не опосередковувалися реальним рухом активів, документи на поставку товарів взагалі не надані до перевірки.

Таким чином, перевіркою не підтверджується реальність проведення господарських операцій між ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» та ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС». Перевіркою встановлено документування операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій в дійсності.

Також у ході проведення перевірки встановлено, що підприємство здійснювало діяльність з продажу продуктів зернопереробки (мука в мішках, висівки пшеничні кормові гранульовані).

Для здійснення господарської діяльності ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» укладено договір давальницької переробки пшениці на односортний помел № 151-К/6 від 04.06.2015 р. з ПАТ "Миколаївський комбінат хлібопродуктів", код 00952114 - Виконавець.

На підставі наданих до перевірки документів та регістрів бухгалтерського обліку, встановлено, що в бухгалтерському обліку формування собівартості продукції здійснюється по кожному виду продукції шляхом акумулювання по дебету рахунку 231 «Основне виробництво -сировина», 233 «Допоміжне виробництво - виробничі послуги» витрат, що формують її собівартість та списуються на Д-т 26 рахунку «Готова продукція» після завершення виробничого процесу. Собівартість реалізованої продукції при їх реалізації списується на фінансовий результат бухгалтерською проводкою Д-т 79 «Фінансовий результата від операційної діяльності» К-т 90 «Собівартість реалізованої продукції».

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» протягом перевіряємого періоду витрати, які прямо пов`язані з виробництвом готової продукції (мука в мішках, висівки пшеничні кормові гранульовані) у загальній сумі 1 356 200 грн., а саме: вартість тари враховано не у складі собівартості готової продукції, а у складі інших операційних витрат (витрати на збут).

Так, в ході проведення перевірки надано первинні документи: Акти приймання передачі давальницької продукції з переробки, в яких зазначено найменування продукції (мука, ортрубі пшеничні) у кількості тон; Накази, затверджені директором ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» Гончарук О.В. про списання матеріалів, використаних у господарській діяльності для тарування готової продукції; Акти на списання матеріалів (мішки 50 кг, нитки № 12/4 (3100 г) 100% поліестер, силікагель КСМГ).

Вартість тари і тарних матеріалів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом продукції, віднесено до складу витрат на збут.

Вартість вищезазначених послуг та ТМЦ відображена у складі «Інших операційних витрат» (ряд. 2180) Звітів про фінансові результати (форма №2), подані підприємством до податкового органу за звітні періоди 2016 рік, 2017 рік, 2018 рік.

Позивачем в наданих актах приймання передачі давальницької продукції з переробки, зазначено лише найменування продукції (мука, ортрубі пшеничні) у кількості тон, проте відсутня інформація, щодо використання тари, та відображення в актах приймання передачі давальницької продукції з переробки окремим рядком.

Враховуючи вищенаведене, витрати, понесені ТОВ «ЕКСІМ ГЛОБАЛ» на придбання тари і тарних матеріалів на загальну суму 1 356 200 грн є витратами, які безпосередньо пов`язані з виробництвом продукції (послуг) та мають бути відображені у складі витрат на виробництво (рахунок 23), а не у складі інших операційних витрат.

З вказаною позицією відповідача суд не погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, суд зазначає, що платники податків не несуть відповідальності за своїх контрагентів. Реальність господарської операції не може спростовуватись матеріалами досудового розслідування.

Суд зазначає, що вирок суду щодо наявності в діях контрагента ознак фіктивного підприємництва не є підставою для висновку про порушення іншим контрагентом податкового законодавства.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №802/1853/16-а (адміністративне провадження №К/9901/4639/17), яка чітко встановлює, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили, а також у постанові ВС від 27 лютого 2018 року у справі № 813/1766/17 (адміністративне провадження № К/9901/3360/17).

Враховуючи викладене, навіть за наявного в подальшому вироку суду інформація щодо фіктивності контрагента (в даному випадку дій контрагента позивача - ТОВ «ЮГЕВРОТРАНС» з іншими невідомими позивачу суб`єктами господарювання та за іншими правочинами і взаємовідносинами) ніяк не веде до визнання недостовірної інформації щодо реально вчинених та виконаних дій (правочинів) з позивачем, а тому не повинно покладати на позивача негативні наслідки, пов`язані з прийняттям щодо нього оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Водночас, жодним законом України не передбачено обов`язку суб`єкта господарювання перевіряти те, чи сплачує його контрагент податки і збори, а також характер відносин свого контрагента з власними постачальниками. Порушення контрагентом Податкового кодексу України чи Цивільного кодексу України при взаємовідносинами з третіми особами не є підставою для висновку про порушення податкового законодавства позивачем.

Крім того, ведення податкового обліку відповідно до Податкового кодексу України покладено на кожного окремого платника податку. При цьому, такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Порушення юридичною особою-контрагентом вимог законодавства про оподаткування не може призводити до недійсності всіх правочинів укладених з моменту державної реєстрації такої юридичної особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні, видаткових накладних, актів виконаних (наданих) робіт (послуг).

Суд враховує, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Тобто, можливе недотримання контрагентами товариства податкової дисципліни має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту' причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Крім того, порушення постачальниками товару (робіт, послуг) по ланцюгу постачання певних вимог податкового законодавства та правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем 4товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту у випадку, якщо така залежність не визначена ПК України.

У свою чергу, вирішальним під час встановлення факту завищення сум податкового кредиту по певним операціям скаржника є чітке та зрозуміле формулювання суті виявлених перевіркою порушень податкового законодавства з посиланням на первинні документи, що фіксували зазначені порушення та норми права, якими такі порушення обумовлені, задля надання можливості платнику податків регулювати свою поведінку та передбачати наслідки, до яких вона може призвести.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. - первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Тобто, при здійсненні оподатковуваних операцій та наявності у платника податків первинних документів, що супроводжували дані операції, у контролюючого органу відсутні правові підстави для позбавлення платника податків права на включення вказаних сум до витрат.

Проте, незважаючи на те, що всі господарські операції між позивачем та його контрагентами підтверджуються відповідними первинними документами, зокрема, договорами, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортними накладними, тощо, відповідач дійшов висновку про безпідставність віднесення позивачем до витрат придбаних послуг у його контрагента/контрагентів та про відсутність підтвердження реальності операцій.

Щодо висновків відповідача про невірне відображення позивачем витрат, які прямо пов`язані із виробництвом готової продукції (борошно в мішках, висівки пшеничні кормові гранульовані), а саме - вартість тари враховано не у складі собівартості готової продукції, а у складі інших операційних витрат (витрати на збут), суд зазначає, що вказані висновки жодним чином не свідчать про зміну чи зменшення витрат позивача і ніяк не призводять до збільшення розміру отриманого прибутку (доходу).

Позивач, зокрема, користувався послугами переробки зерна на підставі договору із ПАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» від 04.06.2015 року, договору із ТОВ «Миколаївзернопродукт-Грейгово» від 21.03.2016 року, договору з ТОВ «Орташ Україна» від 15.08.2016 року, договору з ТОВ «Фірма «Шарк-2» від 04.10.2016 року.

Продукт переробки у вигляді борошна пшеничного, передавався Замовнику (Позивачу) у мішках. Тарні матеріали (мішки, нитки, силікагель, фостоксин для зберігання готової продукції і убезпечення її від засмічення шкідниками) Позивачем закуповувалися на підставі Договорів поставки з ТОВ «Амалтея» (договір поставки № 42 від 12.02.2015 року), ТОВ «Мега Пак Лтд» (договір поставки № 0410161 від 4 жовтня 2016 року), ПП «Легмашсервіс» (договір поставки № 120 від 30 вересня 2015 року), ТОВ «Хімсейл», ТОВ «ТД «Хімпродукт», ТОВ «АТК Україна», ТОВ Фірма «Спецтехнологія».

Так, після передачі тарних матеріалів для пакування готової (переробленої) продукції - борошна - позивач здійснював продаж готової продукції у мішках, про що прямо зазначено у договорах поставки борошна та в фінансово-бухгалтерських документах. За всіма операціями наявні первинні фінансово-бухгалтерські документи, акти списання тарних матеріалів. Постачання готової переробленої продукції відбувалося на реалізацію покупцям у мішках, що теж прямо визначене видатковими накладними.

У зв`язку з чим, віднесення витрат на пакувальний матеріал до складу інших витрат та не зазначення при цьому такої тари окремим рядком в актах приймання-передачі давальницької продукції при наявності всіх необхідних підтверджуючих документів не є таким, що впливає на обсяг оподаткування.

Таким чином, відповідачем не наведено та не обґрунтовано належним чином правомірність своїх дій та рішень, не підтверджено належним чином з наданням детального опису та всіх складових заявлених вимог до позивача щодо донарахування грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 24.06.2019 № 0103; № 0103 та № 0103 прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 24.06.2019 № 0103; № 0103 та № 0103.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал" судовий збір в розмірі 7667,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал", 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, .

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві, 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, .

Повне судове рішення складено 17.12.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО