Справа № 280/5261/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/5261/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (суддя Садовий Ігор Вікторович ) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.05.2025 № 92 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 31.03.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.1982 по 30.10.1991, з 09.11.1993 по 15.10.1998 та здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 31.03.2025.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 92 від 05.05.2025 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.07.1982 по 30.10.1991, з 09.11.1993 по 15.10.1998, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву від 28.04.2025 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі з 01.07.1982 по 30.10.1991, оскільки не надано довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); період роботи в колгоспі КСП «Таврія» з 09.11.1993 по 15.10.1998, оскільки відсутній запис про зміну назви господарства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 28.04.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV (а.с. 59-60).

Заява позивача від 28.04.2025 в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, яким прийнято рішення від 05.05.2025 № 92 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення загальний страховий стаж - 25 років 09 місяців 16 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди його роботи з 01.07.1982 по 30.10.1993, оскільки не надано довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі та з 09.11.1993 по 15.10.1998, оскільки відсутній запис про зміну назви господарства, чим порушено пункт 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 № 110, частково враховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) (а.с. 12). Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Досягнення позивачем віку для призначення пенсії не є спірним в цій справі.

Спірним залишається питання щодо не зарахування до страхового стажу періоди роботи з 01.07.1982 по 30.10.1991, з 09.11.1993 по 15.10.1998.

Відповідно до ст. 24 Закону Закон № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі Порядок № 310).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пункт 8 Порядку № 310 визначає, що трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2024 року, прийнятої у справі № 120/2366/21-а, аналізуючи зміст статей 56, 62 Закону № 1788-XII та положень Порядку № 310 зробив висновок, що зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.07.1983, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , судом встановлено, що вона містить такі записи за спірні періоди:

Розділ «Членство в колгоспі»:

Запис № 1: з 01.07.1982 прийнятий в члени колгоспу «Україна» Токмацького району Запорізької області, відповідно до протоколу № 7 від 17.07.1982;

Запис № 2: з 30.04.1988 вибув із членів колгоспу за власним бажанням, відповідно до протоколу № 5 від 28.05.1988;

Запис № 3: з 20.08.1988 прийнятий в члени колгоспу «Путь Леніна» та призначений на посаду механіка автогаражу, відповідно до протоколу №10 від 18.05.1988;

Запис № 4: з 30.10.1993 виведений із членів колгоспу «Путь Леніна» за власним бажанням на підставі поданої заяви, відповідно до протоколу № 12 від 22.10.1993;

Запис № 5: з 09.11.1993 прийнятий в члени колгоспу «Таврія» Токмацького району Запорізької області, відповідно до протоколу № 10 від 12.11.1993;

Запис № 6: з 15.10.1998 виведений із членів КСП « Таврія», згідно поданої заяви, відповідно до протоколу № 10 від 12.11.1993.

Розділ «Відомості про роботу»:

Запис № 1: з 01.07.1982 призначений помічником комбайнера;

Запис № 2: з 01.10.1982 направлений до технічної школи ДОСААФ;

Запис № 3: з 11.04.1983 призваний до Радянської армії;

Запис № 4: з 23.06.1985 повернувся зі служби в Радянській армії;

Запис № 5: з 01.09.1985 зарахований учнем Оріхівського сільськогосподарського технікуму;

Запис № 6: з 30.05.1988 відрахований у зв`язку із закінченням технікуму;

Запис № 7: з 01.06.1988 прийнятий в члени колгоспу «Путь Леніна»;

Запис № 8: з 30.10.1993 виведений із членів колгоспу «Путь Леніна» за власним бажанням на підставі поданої заяви

Запис № 11: з 09.11.1993 прийнятий в члени колгоспу «Таврія» на посаду механіка автогаража;

Запис № 12: з 15.10.1998 виведений із колгоспу «Таврія» згідно поданої заяви, за власним бажанням.

Також суд звертає увагу, що на сторінках 18-21 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.07.1983 про трудову участь позивача у громадському господарстві, зокрема, зазначені відроблені трудодні та встановлені мінімуми трудоднів у період з 1982 року по 1999 рік, а саме:

за 1982 рік: 125 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 125;

за 1983 рік: 75 відроблених трудодні при встановленому мінімумі трудоднів 64;

за 1987 рік: 80 відроблених трудодні;

за 1988 рік: 174 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1989 рік 299 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1990 рік 285 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1991 рік 302 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1992 рік 287 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1993 рік 256 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270;

за 1993 рік 26 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 28;

за 1994 рік 302 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 254;

за 1995 рік 298 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 257;

за 1996 рік 323 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 255;

за 1997 рік 351 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 255;

за 1998 рік 226 відроблених трудоднів при встановленому мінімумі трудоднів 270 (а.с. 13-18). Враховуючи те, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 10.07.1983, яка видана на ім`я ОСОБА_1 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, містить записи про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві, а саме виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві у спірний період, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про необхідність надання довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі, період з 01.07.1982 по 30.10.1993 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до страхового стажу роботи позивача періоду з 09.11.1993 по 15.10.1998, оскільки відсутній запис про зміну назви господарства, що, на думку відповідача, є порушенням пункт 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301 встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, не повинен контролювати роботодавця щодо правил її заповнення. У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах: від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.05.2025 № 92 є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року в адміністративній справі № 280/5261/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 16 грудня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 16 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров