Справа № 320/59165/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року справа №320/59165/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А.Б., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Жміївське" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Жміївське", звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить:

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2024:

№502240715, яким збільшено суму за платежем «Податок на додану вартість» на суму 1042287 грн та нараховано штрафні санкції у сумі 260571 грн. 75 коп.,

№502220715, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 434506 грн.,

№502250715, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 56296 грн.,

№502200715, яким збільшено суму грошового зобов`язання податку на прибуток підприємств на загальну суму 5476852 грн. 75 коп.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.11.2024:

№497062406, яким застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн.,

№496982406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 340 грн. 21 коп.

№497092406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 61 грн. 60 коп.

№497022406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 200601 грн. 91 коп.

№496912406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору 13830 грн. 96 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Жміївське» за період з 01.04.2017 по 30.06.2024, в акті перевірки №50061/10-36-07-15/00846122 від 08.10.2024, ГУ ДПС у Київській області дійшло висновку про порушення позивачем п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п. 137.3 ст. 137, п. 198.1.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.7, 201.10, 201.11 ст. 201, п.п. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168, п. 176.2. «б» ст. 176 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18.11.2024 №496912406, №497092406, №497092406, №496982406, №497062406, від 20.11.2024 №502200715, №502250715, №502220715, №502240715.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та стверджує, що контролюючим органом порушено вимоги чинного законодавства в частині складання та підписання акту перевірки, який є доказом, на підставі якого контролюючим органом прийнято оскаржувану податкові повідомлення рішення, що є підставою для скасування таких податкових повідомлень-рішень. Представник позивача вказував на той факт, що двоє з уповноважених осіб, які проводили перевірку, на момент підписання акта перевірки перебували у відпустці, а підписи інших 6 уповноважених осіб виконанні однією особою, що підтверджується почеркознавчою експертизою.

Крім того, представник позивача звертав увагу суду на той факт, що запити, які направленні в межах проведення перевірки не відповідають вимогам положень пункту 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, а тому у позивача був відсутній обов`язок щодо виконання таких запитів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено в справі підготовче судове засідання.

Відповідач з поданим позовом не погодився, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що контролюючим органом, в ході перевірки встановлено, що проведеною перевіркою встановлено порушення чинного законодавства позивачем, які у повній мірі відображені в акті перевірки.

Представником відповідача наголошено, що усі підписи на акті перевірки №50061/10-36-07-15/00846122 від 08.10.2024 вчинено особисто уповноваженими на це особами, а доводи позивача щодо підписання акта однією особою не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, при проведенні експертизи допущено низку порушень такої експертизи, зокрема, щодо ненадання відповідної кількості вільних зразків підпису для проведення почеркознавчої експертизи.

Також, представником відповідача наголошено на тому, що запити, направленні в межах проведення перевірки були складені у відповідності до вимог статті 85 Податкового кодексу України, і жодного посилання на статтю 73 Податкового кодексу України не містили, а тому контролюючий орган склав такі запити у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній заперечив проти висновків, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 відмовлено в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 24.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити останні.

У свою чергу представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

З`ясувавши думку сторін щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, враховуючи висловлену згоду, суд ухвалив перейти до розгляду справи за правилами письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно наказу Головного управління ДПС у Київській області №2346-п від 30.08.2024 призначено проведення документальної планової перевірки Приватного акціонерного товариства «Жміївське» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023.

У період з 11.09.2024 по 01.10.2024 на підставі направлень від 11.09.2024 №8842/0715, №8841/0715, №0843/0708, №8844/0708, №8845/2406, №8846/2406, №8847/2406, виданих Головним управління ДПС у Київській області на ім`я працівників відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , було проведено перевірку позивача.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122, за висновками якого встановлено порушення позивачем п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134, п. 137.3 ст. 137, п. 198.1.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.7, 201.10, 201.11 ст. 201, п.п. 168.1.2. п. 168.1 ст. 168, п. 176.2. «б» ст. 176 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення рішення від 20.11.2024 № 502240715, №502220715, №502250715, №502200715, від 18.11.2024 №497062406, №496982406, №497092406, №497022406, №496912406.

Не погоджуючись з допущеними порушеннями контролюючим органом при проведення перевірки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст.19-1 Податкового кодексу України до функцій контролюючих органів відносяться, серед інших: адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення перевірок та звірок платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєстрація та ведення обліку платників податків, платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням, проведення диференціації платників податків; організація збору податкової інформації та внесення її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; організація інформаційно-аналітичного забезпечення та організація автоматизації процесів адміністрування контролюючими органами та здійснення інших функцій, визначених законом.

Відповідно до ст.21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацами 1-4 пп. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Позивач стверджує, що контролюючим органом порушено вимоги чинного законодавства в частині складання та підписання акту перевірки, який є доказом, та на підставі якого контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про протиправність оскаржуваних рішень та наявність підстав для їх скасування.

Надаючи оцінку вказаним твердженням позивача, суд зазначає наступне.

З принципу «правової держави» витікає вимога законності діяльності його адміністративних органів. Держава зацікавлена в законності та об`єктивній правильності адміністративних актів цих органів та ухвалюваних за результатами їх перевірки судових рішень.

Саме тому на рівні Основного закону держави закріплено, що органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Особливо це стосується здійснення державою фіскальної функції через посягання на сферу чи не найбільш чутливих з числа охоронюваних прав особи - майнових прав.

Встановлені Податковим кодексом України приписи щодо призначення і проведення перевірок платника податків (Глава 8) і є тими правилами, що суворо регламентують рішення і дії органу податкового контролю в цій частині.

Разом з тим, суд, контролюючи дотримання адміністративним органом норм і правил, теж обмежений приписами Кодексу адміністративного судочинства України, який є тим законом, що визначає повноваження суду та порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (стаття 1).

Відповідно до пункту 77.9 статті 77 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.4. судові рішення;

Згідно із приписами статті 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи регулюється Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 №727 (далі Порядок № 727).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 727 визначено, що акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 4 розділу ІІ Порядку № 727).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки.

Згідно з пунктом 2 розділу V Порядку № 727, акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється в контролюючому органі протягом 5 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або застосовують консолідовану сплату та у випадках проведення документальних перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

При цьому строк складення акта (довідки) документальної перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого Податковим кодексом та Митним кодексом.

Отже, обов`язок посадових осіб, що проводили перевірку, підписати складений за її результатами акт прямо і недвозначно встановлений низкою законодавчих і підзаконних нормативно-правових актів: абзацами 1, 2 пункту 86.1, абзацом 1 пункту 86.3 Податкового кодексу України, пунктом 2 Розділу, пунктом 2 Розділу V Порядку № 727, абзацом 7 пункту 6 Розділу І Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДФС України від 01.06.2017 № 396.

При цьому оформлення результатів перевірки є однією з її завершальних стадій за приписами п. 86.1 статті 86 ПК України, і без належного оформлення акта (довідки) за наслідками проведення контролюючим органом комплексу відповідних дій і заходів про саму перевірку як доконаний юридично значимий факт не може йтися.

Наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 16.06.2015 затверджено "Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях", які встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності, і є обов`язковим для останніх нормативно-правовим актом.

Згідно визначення у пункті першому цих Правил «службовий документ - офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити», а «реквізит службового документа - обов`язковий елемент, зафіксований в документі для його ідентифікації, організації обліку та надання йому юридичної сили».

Вимогами пункту 5 розділу 8 Глави ІІ цих Правил передбачено, що у разі, коли за зміст документа несуть відповідальність кілька осіб (акти, фінансові документи тощо),- документи підписуються двома або більше посадовими особами. При цьому підписи посадових осіб розміщуються один під одним відповідно до підпорядкованості осіб.

Організаційно-розпорядчі документи, за приписами пункту третього розділу 1 Глави ІІ Правил, поділяються на безпосередньо організаційні, розпорядчі та інформаційно-аналітичні, саме до останніх і належить оцінюваний на предмет відповідності акт перевірки.

Пунктом 1.1. 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (далі - ДСТУ 4163-2020) передбачено, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи незалежно від носія інформації (далі документи), зокрема на: організаційні (положення, статути, посадові інструкції, штатні розписи тощо); розпорядчі (постанови, рішення, накази, розпорядження); інформаційно-аналітичні (акти, довідки, доповідні записки, пояснювальні записки, службові листи тощо) документи, створювані в результаті діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, підприємств, організацій та інших юридичних осіб незалежно від їхнього функціонально-цільового призначення, рівня і масштабу діяльності та форми власності.

Відповідно до пункту 1.2. ДСТУ 4163-2020 цей стандарт установлює: цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів.

Документи, що їх складають в організації, згідно пункту 4.4. ДСТУ 4163-2020 повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22).

Виконання посадовими особами свого службового обов`язку, - підпис під актом є обов`язковим реквізитом акта як офіційного службового документа органу державної влади, а його відсутність позбавляє такий юридичного значення.

Відповідно до ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 2 ст. 77 вказаного Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, допустимість як властивість доказів поєднує в собі декілька вимог. Доказ вважається допустимим, якщо він отриманий уповноваженим суб`єктом, з дотриманням належної правової процедури та є закріпленим у відповідному джерелі.

Як встановлено судом, згідно з розділом І «Вступна частина» Акту перевірки до участі в здійсненні планового заходу було залучено вісім посадових осіб відповідача.

На час складання та підписання акта двоє осіб перебували у відпустці, а саме: заступник начальника відділу Михайло Сидоренко та Головний державний інспектор Максим Кушнір, у зв`язку з чим акт перевірки не містить підписів вказаних осіб.

Водночас, як зазначено позивачем, та підтверджено наявним в матеріалах справи висновком експерта №25-11/24 від 22.11.2024 (Т. 1 а.с. 143-159), наявні у Акті перевірки від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 підписи виконані однією не встановленою особою.

Суд зазначає, що згідно вимог ч. 1 ст. 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до вимог ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд зазначає, що висновок експерта №25-11/24 від 22.11.2024 відповідає зазначеним вимогам закону. При цьому відповідачем належних та достатніх доказів на спростування зазначених висновків до суду не надано.

Посилання представника відповідача на те, що вказаний висновок експерта не відповідає вимогам Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, яким затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, суд вважає необгрунтованими, оскільки згідно вимог п. 1.3 для проведення почеркознавчої експертизи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації. Проте, в ході екпертизи, проведеної ТОВ "Науково-дослідна лабораторія судових експертиз", експертиза проводилась без ідентифікації особи, яка виконала підписи в акті перевірки. Натомість, питання яке було поставлене для проведення експертизи: "Чи виконані рукописні тексти (рукописні записи) у документі (документах) (назва документа та його реквізити, графа, рядок) однією особою?", що не вимагало ідентифікації певної особи.

Судом витребовувались оригінали примірників акту від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 для огляду в судовому засіданні. Копії з примірників долучено до матеріалів справи.

Крім того, з метою встановлення дійсних обставин справи, судом викликано та допитано в судовому засіданні свідків: Головного державного інспектора Чорну Ларису Миколаївну, Головного державного інспектора Соколову Світлану Юріївну, Головного державного інспектора Роман Аллу Іванівну, Головного державного інспектора Чекіна Олександра Євгеновича.

Допитані в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кожен окремо повідомили суду, що перевірку вони проводили в певній частині, за яку відповідали, акт перевірки в своїй частині складали та підписували.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву також наголошує, що акт було підписано кожним з перевіряючих особисто.

При цьому лише Головний державний інспектор Чорна Лариса Миколаївна, зазначила, що підпис на акті від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 належить їй.

Допитана в якості свідка Головний державний інспектор Роман Алла Іванівна зазначила, що підпис на акті від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 їй не належить.

Допитана в якості свідка Головний державний інспектор ОСОБА_11 зазначила, що підпис в акті від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 не схожий на її власний.

Головний державний інспектор ОСОБА_12 , допитаний в якості свідка, наголосив, що частину акту складав у ворді на своєму робочому місці, а акт складався іншими посадовими особами. Свідок наголосив, що підпис в акті від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122 йому не належить.

Варто зазначити, що за узагальненим змістом приписів пункту 86.1 статті 86 ПК України, акт перевірки - документ, який підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Акт, складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який теж зобов`язаний його підписати. Аналогічні вимоги закріплені у кожній з переліку наведених вище норм.

Дотримання встановленої правової процедури з боку контрольно-наглядових органів є складовою декларованих ними ж принципів належного урядування, верховенства права й законності та важливим запобіжником (гарантією недопущення) зловживань з боку таких органів.

Наслідків непідписання акта будь-ким із перевіряючих або підписання замість перевіряючих іншою особою, на відміну від наслідків непідписання акта перевірки посадовими особами платника податків, норми Податкового кодексу не визначають, проте узагальнені наслідки таких дефектів письмових документів при їх використанні як доказів в суді передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, за приписами частини першої статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З огляду на викладене, зважаючи, що виконані на акті перевірки підписи замість ОСОБА_13 , Роман А. І. та ОСОБА_12 було невстановленою особою, а не посадовими особами відповідача, якими проводилась перевірка, з огляду на те, що відповідачем не надано суду акту перевірки, який би містив підписи, проставлені Головним державним інспектором Соколовою С. Ю., Головним державним інспектором Роман А. І. та Головним державним інспектором Чекіним О. Є., суд доходить висновку про порушення порядку оформлення результатів перевірки, що тягне за собою єдино можливий процесуальний наслідок - визнання такого документа недопустимим доказом у справі.

Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 26.06.2023 у справі №815/6819/14, в якій зроблено наступний висновок:

«Колегія суддів касаційної інстанції з приводу викладеного зазначає, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.»

Суд зауважує, що оскільки єдиною підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був акт від 08.10.2024 №50061/10-36-07-15/008466122, який при розгляді даної справи судом визнаний недопустимим доказом, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

При цьому суд вважає безпідставним посилання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19.06.2020 у справі №140/388/19, оскільки його прийнято за інших фактичних обставин. Так, у справі №140/388/19 судом оцінювались обставини щодо відсутності в акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка здійснювала перевірку та наявності відмітки про перебування особи у відпустці. Проте, у цій справі акт перевірки містить підписи іншої, невстановленої особи, замість посадових осіб, якими проводилась перевірка.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом із тим, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірності прийнятих ним спірних рішень, а сам Акт перевірки є недопустимим доказом в силу ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частини 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції від 03.12.2024 №543 на суму 30280,00 грн.

Враховуючи задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 30280,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Жміївське" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.11.2024 №502240715, №502220715, №502250715, №502200715 та від 18.11.2024 №497062406, №496982406, №497092406, №497022406, №496912406.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Жміївське" (ідентифікаційний код 00846122, місцезнаходження: 07230, Київська область, Іванківський район, село Жміївка, вул. Центральна, буд. 5) судовий збір у розмірі 30280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Діска А.Б.