Справа № 686/15268/25
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/15268/25

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

17 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Гавриленко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту Патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту Патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Управління Патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту Патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 24.05.2025 серії ЕНА №4680442.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова про адміністративне правопорушення від 24.05.2025 серії ЕНА №4680442 повністю відповідає вимогам законодавства. Належними доказами підтверджується факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (ПДР України).

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що у відповідача не було підстав для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відповідно до п.9.2.а. ПДР України Порушення попереджувальних сигналів перед початком руху і зупинкою відносно позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що 08.05.2025 відповідачем винесено постанову серії ЕНА №4680442, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн за недотримання вимог п. 9.2а ПДР України, а саме: 07.05.2025 о 14:34 у м.Хмельницькому, Шосе Старокостянтинівське, 15, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Tesla Model Y ВХ5624YА не подав сигнал світлом покажчиком повороту відповідного напрямку проїжджаючи перехрестя вулиць Старокостянтинівське шосе та Проскурівського підпілля, а саме повертаючи праворуч не увімкнув покажчик повороту чим порушив п.9.2а ПДР порушення попереджувальних сигналів перед початком руху і зупинкою.

Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що перехрестя вулиць Старокостянтинівське шосе та Проскурівського підпілля у місті Хмельницькому відсутнє. Більше того, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він не подав сигнал повороту праворуч, повертаючи праворуч, що не може бути порушенням п. 9.2а ПДР, оскільки згідно п. 9.2а ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою. Тоді як відповідно до п.9.2б, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. При цьому в постанові не вказано, що позивач порушив п.9.2б ПДР.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається ПДР України, згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 9.2.а ПДР України зобов`язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і перед зупинкою, щоб попередити інших учасників руху про свої наміри змінити напрямок або зупинитися.

Пункт 9.2.б ПДР України зобов`язує водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Cтаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У якості доказу порушення позивачем вимог відповідач надав відеозапис на якому зафіксовано, що 07.05.2025 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Tesla Model Y ВХ5624YА, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, проїжджаючи перехрестя, а саме, повертаючи праворуч, не увімкнув покажчик повороту.

Суд враховує пояснення відповідача про те, що зазначення у спірній постанові про порушення позивачем п. 9.2а ПДР України, а не п. 9.2б ПДР України, а також вулиці Проскурівського підпілля замість вулиці Проскурівської, є описками, що допущені при складанні постанови.

Відповідачем під час винесення постанови правильно кваліфіковано дії позивача за нормами КУпАП. Той факт, що у постанові допущено описку у підпункті ПДР, в сукупності із наявними відеодоказами вчиненого правопорушення, не впливає на вірність кваліфікації і правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУПАП.

Посилання суду і позивача на помилкове зазначення місця вчинення правопорушення спростовується як змістом постанови, так і відеозаписом на місці зупинки, яке зазначено як Старокостянтинівське шосе, 15 та відповідає дійсним подіям та обставинам, а також не заперечується позивачем.

Слід також зазначити, що для кваліфікації дій порушника як порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, як про те йдеться у ч.2 ст. 122 КУПАП, ключовим є саме недотримання цих правил і невмикання відповідних показчиків чи неправильне користування ними. Встановлення конкретного місця, ділянки дороги чи перехрестя має факультативне значення, оскільки обов`язок дотримуватись правил користування попереджувальними сигналами не детерміновано ПДР залежно від організації руху на певній ділянці дороги та є імперативною вимогою до усіх водіїв. Факт недотримання цього правила беззаперечно підтверджується наявним відеозаписом із реєстратора патрульного автомобіля поліції та є очевидним.

Крім того, у п. 7 постанови вказано, що до неї додається відеозапис з ПВР (портативний відеореєстратор) з відповідним номером, на який здійснювався запис, що спростовує доводи про неможливість встановлення дійсних обставин справи та не зазначення у постанові технічного засобу, на який здійснювався запис.

До того ж, на відеофайлах зафіксовані як дата і час події, так і GPS-координати автомобіля патруля і місця зупинки порушника, а також початок процедури розгляду справи, під час якої позивачу було роз`яснено його права, у тому рахунку про право користування послугами фахівця у галузі права, право давати пояснення та заявляти клопотання, чим позивач і скористався, одночасно заявивши, що суть порушення і причина зупинки йому зрозумілі. Його клопотання про відкладення розгляду справи з метою залучення до участі у розгляді справи його адвоката було задоволено та повідомлено про перенесення розгляду справи на 8.05.2025 р.

Проте, на вказану дату ані позивач, ані його адвокат не з`явились, тому розгляд справи і винесення постанови відбулись без їх участі, що також підтверджено відповідними відоедоказами, що містяться у матеріалах справи, на яких зафіксована уся процедура розгляду справи із зазначенням місця скоєння правопорушення, дослідженням відеодоказів вчиненого та безпосереднього ухвалення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, колегія апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність факту вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

У відповідності із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись вказаними положеннями статті 139 КАС України, виходить з того, що судове рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, яким не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, у зв`язку із чим судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту Патрульної поліції задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.