Справа № 200/4984/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року справа №200/4984/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі № 200/4984/25 (головуючий І інстанції Олішевська В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ, відповідач) про:

- визнання протиправними дії, які полягають у невиплаті заборгованості з виплати пенсії за період з 01 червня 2024 року по 31 березня 2025 року у сумі 41599,98 грн;

- стягнення заборгованості із виплати недоотриманої суми пенсії за період з 01 червня 2024 року по 31 березня 2025 року у розмірі 41599 гривень 98 копійок.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року позов задоволений:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 у розмірі 41599 грн 98 коп;

- стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованість з пенсії за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 у розмірі 41599 грн 98 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначив, що наявні підстави для закриття провадження у справі за п.4 ч. 1 ст. 238 КАС України, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17).

Крім того, доплата, яка нарахована на виконання Рішення суду за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 в сумі 41599,98 грн, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду України, потребує додаткового фінансування та буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Донецькій області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 200/6793/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.12.2020 по 30.05.2024, а також до пільгового стажу, на який поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці періоду роботи з 16.09.2008 по 10.10.2010.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2024 року №6024 про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.12.2020 по 30.05.2024, а також зарахуванням до пільгового стажу, на який поширюється дія ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці періоду роботи з 16.09.2008 по 10.10.2010.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 200/6793/24 виправлено описку в рішенні Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/6793/24 від 06.11.2024 року.

Абзаци 2 та 3 резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року викладено в наступній редакції:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.12.2020 по 30.05.2024, а також до пільгового стажу, на який поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці періоду роботи з 16.09.2008 по 10.10.2010 та з 01.12.2020 по 30.05.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2024 року №6024 про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 01.12.2020 по 30.05.2024, а також зарахуванням до пільгового стажу, на який поширюється дія ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці періоду роботи з 16.09.2008 по 10.10.2010 та 01.12.2020 по 30.05.2024.

Відповідно до наданого позивачем рішення про перерахунок пенсії від 19.03.2025 № 94 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.04.2025 № 8218-6122/І-02/8-0500/25 повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі № 200/6793/24 повторно розглянуто заяву позивача від 30.05.2024 № 6024 про перерахунок пенсії відповідно до частини 4 статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховано до страхового стажу період роботи з 01.12.2020 по 30.05.2024, до пільгового стажу, на який поширюється дія статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці, період роботи з 16.09.2008 по 10.10.2010, з 01.12.2020 по 30.05.2024.

Розмір призначеної пенсії з 01.06.2024 9761,89 грн, з 01.03.2025 10884,50 грн.

Виплату нового розміру пенсії розпочато з квітня 2025 року.

По пенсійній справі позивача наявна заборгованість за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 в сумі 41599,98 грн.

Виплати за рішеннями суду, як такі, що не передбачені бюджетом Пенсійного фонду та потребують додаткового фінансування, обліковуються в Головному управлінні та будуть фактично виплачені після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, заборгованість з нарахованої пенсії позивача за період з червня 2024 року по березень 2025 року становить 41599,98 грн.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі - Закон №1058-IV).

Згідно зі ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

За ч. 2 статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно з ч. 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 9 частини першої статті 16 Закону №1058-IV передбачено, що застрахована особа має право, зокрема, на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм можна прийти висновку, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відсутність бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду у бюджеті Пенсійного фонду України, не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Відповідно до рішень ЄСПЛ "Кечко проти України" (заява № 63134/00, п. п. 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, п. 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23). У п. 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (п. п. 48 та 40 цих рішень відповідно).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд зазначає, що тривала несплата особі належних їй пенсійних виплат є втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 03.05.2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18.

Верховний Суд України у своїх судових рішеннях неодноразово вказував, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10) і таку правову позицію підтримав Верховний Суд у постановах від 15.02.2018 у справі № 820/6514/17, від 12.02.2019 у справі № 820/1410/18, від 24.09.2021 у справі № 370/2610/17.

Згідно з ч. 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, не виплачуючи нараховану позивачу пенсію за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Відповідно до статті 13 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідач не заперечує щодо наявності заборгованості перед позивачем з виплати пенсії, однак зазначає, що борг підлягає до виплати за рахунок коштів державного бюджету.

Питання про належний спосіб захисту наведено у постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 465/273/16-а, в якій розмежовано способи захисту зобов`язання нарахувати та виплатити і стягнення коштів.

Верховний Суд зазначив, що реалізація права на отримання пенсії чи соціальної допомоги передбачає певну послідовність дій та рішень: звернення особи до повноваженого органу; перевірку наявності у неї права на відповідну виплату; розрахунок її розміру; прийняття рішення про призначення пенсії чи соціальної допомоги; проведення виплати. Спір може виникнути на будь-якій стадії правовідносин.

Якщо спір виник щодо неправомірної, на думку позивача, відмови у призначенні пенсії, допомоги чи іншої виплати або неправильного визначення її розміру, належним способом захисту є зобов`язання вчинити дії - нарахувати і виплатити відповідну пенсію чи допомогу. При цьому немає підстав стягувати відповідну суму, оскільки рішенням відповідного органу її ще не призначено.

Якщо пенсію чи допомогу призначено, конкретний обсяг заборгованості державного органу-боржника перед позивачем встановлений і не є предметом спору (визнається сторонами), а заборгованість виникла внаслідок протиправної бездіяльності боржника, наприклад, затримки виплати вже нарахованих коштів, або якщо сума заборгованості встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а суб`єкт владних повноважень не здійснює виплати, належним способом захисту порушених прав є стягнення коштів у встановленому розмірі на користь позивача.

Щодо доводів відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Предметом розгляду у справі № 200/6793/24 було право позивача на зарахування певних періодів роботи до його страхового чи пільгового стажу.

Належним відповідачем у вказаній справі було Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Жодних зобов`язань рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року по справі №200/6793/24 на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судом не покладалось.

Таким чином, заявлені позивачем у цій справі вимоги жодним чином не є способом виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у цій справі.

Стосовно посилання апелянта на правову позицію, викладену у постановах Верховного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17), то колегією суддів не можуть бути прийняті посилання на ці висновки, оскільки обставини цієї справи виникли за різних фактичних обставин, ніж у справах, на які посилається апелянт.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 у розмірі 41599 грн 98 коп;

- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованості з пенсії за період з 01.06.2024 по 31.03.2025 у розмірі 41599 грн 98 коп.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі № 200/4984/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, стягнення коштів - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар