Справа № 640/7577/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7577/20 Суддя (судді) першої інстанції: Зеленов А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання неправомірною бездіяльності, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невчинення заходів, які передбачені під час проведення процедури адміністративного оскарження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» № 4-199/19 від 20.01.2020 року на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0102 від 11.12.2019 року та № 0102 від 11.12.2019 року, та скасувати рішення Державної податкової служби України № 9812/6/99-00- 08-05-01-06 від 18.03.2020 року про залишення без розгляду адміністративної скарги;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві () форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (код за ) з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272 192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві () форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» (код за ) з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.10.2019 Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акт №82/26-15-05-01-02/38991221 про результати документальної планової виїзної перевірки. Позивач зазначає, що на підставі акту перевірки податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.12.2019 № 0102, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпробудком» з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272 192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень та № 0102, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «Дніпробудком» з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні.

Позивач вважає прийняті податкові повідомлення - рішення незаконними та таким, що підлягають скасуванню, оскільки висновок щодо відсутності реальності вчинення господарських операцій між ТОВ «Дніпробудком» та контрагентами ТОВ "Компанія Буд-Лайф", ТОВ «Техстайл Інк», ТОВ «Акіл Трейд», ТОВ «Редбуд» є безпідставним.

Позивач зазначає, що на підтвердження правомірності задекларованих показників податкової звітності, реальності настання правових наслідків та наявності господарської мети по правочинам, ним надано до податкового органу оригінали та копії первинних документів та інших документів: реєстри виданих та отриманих податкових накладних за період, що перевіряється.

Крім того, позивач посилається на те, що висновки акту перевірки про неможливість здійснення контрагентом господарської діяльності не є підставою для позбавлення позивача права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки невиконання свого зобов`язання однією із сторін господарських відносин не може вважатись підтвердженням наявності мети ухилення від сплати податків та отримання податкової вигоди іншою стороною.

Також, позивач вказав на те, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни має правові наслідки для цих контрагентів, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до таких платників та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання неправомірною бездіяльності, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» з податку на додану вартість на суму 544 383,00 гривень та застосовано штраф 272192 гривень, а загалом 816 575,00 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» з податку на прибуток в розмірі 743 794,00 гривні та застосовано штраф 185 949,00 гривень, а загалом 929 743,00 гривні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» судовий збір у сумі 21 020,00 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпробудком» витрати на правничу допомогу у сумі 8 000,00 гривень.

У межах спірних правовідносин суд першої інстанції керувався тим, що висновки акту та складені на їх основі ППР є необгрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а податкові повідомлення-рішення форми «Р» № 0102 від 11.12.2019 року та № 0102 від 11.12.2019 року є протиправним та підлягають скасуванню.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі №640/7577/20 та постановити нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги наступні.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі №640/7577/20 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Первинні документи, надані до перевірки ТОВ «Дніпробудком», виписані ТОВ «Компанія Буд-Лайф» (код 42296579), ТОВ «Техстайл ІНК.» (код 40329806), ТОВ «Акіл Трейд» (код 40862580) та ТОВ «Редбуд» (40530197) складені з порушенням встановленого порядку та без додаткових підтверджуючих первинних документів, не мають юридичної сили первинних документів та не можуть бути підставою для відображення господарських операцій у податковому та бухгалтерському обліку. Вищезазначені документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПКУ вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

В порушення п. 44.1, п. 44.2. ст. 44, п. 134.1 ст. 134 ПКУ, ст. 9 Закону України № 996-ХІV, п. 5, п. 6, п. 7 П(С)БО 16 "Витрати", ТОВ «Дніпробудком» занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 3 897 145 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 1 772 860 грн, за 2018 рік на суму 874 223 грн, за півріччя 2019 року на суму 1 250 062 грн, та в порушення п. 198.1, п. 198.3, 198.6 ст.198 ПКУ ТОВ «Дніпробудком» було завищено податковий кредит на загальну суму 544 383 грн, в тому числі за листопад 2016 року на 119 526 грн, за листопад 2018 року на суму 133 170 грн, за січень 2019 року на суму 291 687 гривень.

В ході проведення, наданих до перевірки даних бухгалтерського обліку та показників, відображених в деклараціях з податку на прибуток, було встановлено віднесення до складу витрат (гр.2180 Фінансового звіту за 2018 рік "Інші операційні витрати") суми податку на додану вартість на підставі податкового повідомлення рішення №2 від 05.05.2018 в розмірі 348 225,33 грн (в тому числі: основний платіж - 235 046 грн, штрафна санкція - 58 762 грн та пеня - 54 517,33 грн), яке було винесене на підставі акту позапланової перевірки №239/26-15-14-02- 05/38991221 від 19.04.2018.

ТОВ «Дніпробудком» невірно відображено в бухгалтерському обліку суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, сплачене за результатами позапланової невиїзної перевірки, акт №239/26-15-14-02- 05/38991221 від 19.04.2018.

В порушення п.4, п.5 П(С)БО 6, п.20 П(С)БО 16, п. 134.1.1. ст.134 ПКУ ТОВ «Дніпробудком» занижено фінансовий результат до оподаткування на загальну суму 235 046 грн, в тому числі за 2018 рік на 235 046 грн.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 року та від 11 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

06 листопада 2025 року позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого зазначає про те, що апеляційна скарга ідентична за змістом відзиву на позов від 11 червня 2020 року і не містить жодного обґрунтування неправильності чи неповноти рішення суду. Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Зважаючи на те, що апеляційна скарга не містить заперечень і спростувань правильного і законного рішення Донецького окружного адміністративного суду, у суду і позивача немає обов`язку самостійно видумувати підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, ГУ ДПС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Дніпробудком» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 26.11.2013 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт перевірки від 28.10.2019 №82/26-15-05-01-02/38991221.

Перевіркою встановлені факти документального оформлення ТОВ «Дніпробудком» операцій з придбання товарів у суб`єктів господарювання з контрагентами, по яких на підставі наданих до перевірки документів та податкової інформації, наявної в податковому органі, не підтверджено придбання товарів по ланцюгу постачання: ТОВ "Компанія Буд-Лайф" (код 42296579) за листопад 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року на загальну суму - 2 549 141,79 грн, в тому числі ПДВ 424 856,97 грн, ТОВ "Техстайл Інк" (код 40329806) за грудень 2016 року на загальну суму 1 410 275,4 грн, в тому числі ПДВ 235 045,9 грн; ТОВ "Акіл Трейд" (код 40862580) за листопад 2016 року на загальну суму 513 747,2 грн, в тому числі ПДВ 85 624,54 грн; ТОВ "Редбуд" (код 40530197) за листопад 2016 року на загальну суму 203 408,53 грн, в тому числі ПДВ 33 901,42 грн.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Дніпробудком»:

- п. 44.1, п. 44.2. ст. 44, п. 134.1 ет. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV зі змінами і доповненнями, п.4, п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 N137 зі змінами та доповненнями, п. 5, п. 6, п. 7, п.20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 зі. змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 743 794 грн, в тому числі за 2016 рік на 319 115 грн, за 2018 рік на 199 668 грн, за півріччя 2019 року на 225 011 гривень;

- п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено додаток на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 544 3 83 грн, в тому числі за листопад 2016 року на 119 526 грн, за листопад 2018 року па суму 133 170 грн, за січень 2019 року на суму 233 720 грн, за лютий 2019 року на 46 005 грн, за квітень 2019 року на 11 962 гривні;

- п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, пп. "б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, р. Ill, р. р. IV, "Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку", затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 №4, а саме подання не в повному обсязі з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб за 3 квартал 2018 року;

- ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, зі змінами, що призвело до несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в січні 2014 року, липні 2014 року, листопаді 2018 року.

За висновками акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.12.2019 №0102 та №0102.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень, звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 14.1.36 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків обов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За приписами пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів.

Пункт 198.3 статті 198 ПК України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в ЄРПН.

За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Підставою виникнення спірних правовідносин слугує заперечення відповідачем реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Компанія Буд-Лайф" (код 42296579), ТОВ "Техстайл Інк" (код 40329806), ТОВ "Акіл Трейд" (код 40862580),ТОВ "Редбуд" (код 40530197).

Вказані висновки зроблені за інформацією, наявною у податкового органу, якою підтверджено розбіжність в документах первинного обліку; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної діяльності; відсутність матеріальних та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності; наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів по ланцюгу постачання.

У контексті означеного судом досліджено наступні обставини.

Між ТОВ «Дніпробудком» та ТОВ «Компанія Буд-Лайф» (код 42296579) було укладено Договір поставки № 26/11/18-1 від 26 листопада 2018 року. Основні умови договору наступні: постачальник зобов`язується передавати у власність покупця товар партіями у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується проводити оплату за товар та приймати його на умовах даного договору.

На виконання укладеного договору поставки Товариством закуплено арматуру та труби. На сторінці 7 та 8 акту зазначено перелік документів, якими супроводжувалася робота по ТОВ «Дніпробудком». Також наявна інформація про повну оплату товару та відсутність відповідно дебіторської і кредиторської заборгованості.

Щодо інформації у видаткових накладних про місце складання, прізвища та посади осіб від покупця, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, суд врахував, що відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року № 88 місце складання первинного документу не є обов`язковим реквізитом.

Щодо зауваження в акті перевірки про відсутність у видаткових накладних номеру та дати довіреності на отримання товару суд врахував, що такі довіреності не складалися, оскільки отримання товару відбувалося особисто директором Товариства. Договір і видаткові накладні підписувались від імені Товариства безпосередньо директором. При цьому статус керівника підтверджується статутом, а також відображається в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Щодо відсутності виробничого обладнання, транспортних засобів, торгівельного обладнання, складських приміщень, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та інших основних фондів у тому числі орендованих, колегія суддів враховує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними (пункт 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19).

Разом з тим, інформація, що міститься в інформаційних базах даних контролюючих органів (ІС "Податковий блок" та податкова звітність ТОВ "Компанія БудЛайф") носить інформативний характер та не доводить наявності порушень податкового законодавства позивачем.

Доказів, які б свідчили, що наявні у ТОВ "Компанія БудЛайф" трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару позивачу, надано не було, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку як позивача так і контрагентів та злагодженості дій між ними.

Вказана позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема в постановах від 03.10.2019 у справі № 811/3223/14, від 16.04.2020 у справі № 810/3443/18, від 30.09.2021 у справі № 400/1986/19.

Щодо посилань апелянта на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року у справі №757/15556/19-к, судова колегія враховує, що наведене свідчить про існування досудового розслідування №0000063, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 березня 2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 1 ст. 205-1 КК України.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, судова колегія встановила відсутність вироку у вказаному досудовому розслідуванні.

Судова колегія також враховує, що відповідачем самостійно проведено аналіз господарської діяльності різних суб`єктів господарювання та вибудовано ймовірний ланцюг постачання товару з номенклатурою "Арматура 16 мм А 500 С, міра", "Труба 102x4 ел/зв". При цьому, відповідачем не заперечуються обставини того, що такі дані ним отримано з власних податкових баз без проведення фактичних перевірок та зустрічних звірок безпосередніх контрагентів позивача.

В контексті доводів відповідача щодо недостатньої кількості ресурсів у ТОВ "Компанія БудЛайф", колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу на висновок Верховного Суду, висловлений, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, згідно з яким відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Між ТОВ "Дніпробудком" в особі директора Бондаренка С.К. (покупець) було укладено договір поставки №16/7-1 від 19 грудня 2016 року з ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806) в особі директора Цвілюка Б.Б. (продавець).

Суд першої інстанції встановив, що 20 червня 2017 року оригінали Договору № 16/7-1 від 19 грудня 2016 року та інших первинних документів щодо ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806) вилучено старшим оперуповноваженим з ОВС ОУ ГУ ДФС у м. Києві капітаном податкової міліції Кузнецовим М. В. На підтвердження цього факту позивачем надана копія Опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 20 червня 2017 року.

Таким чином, можливість дослідження означеної інформації податковими інспекторами під час проведення спірної перевірки апелянтом не доведена.

Відповідно до ч. 85.9. ст. 85 ПК України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок зупинення перевірки і витребування засвідчених копій документів від правоохоронного органу у випадку їх вилучення.

За доводами апелянта, видаткові накладні (№ РН-1229/251 від 29.12.2016 року та № РН-1230/277 від 30.12.2016 року) складені з порушенням встановленого порядку, а саме в накладних відсутні прізвища та посади осіб від покупця та продавця, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, значиться лише підпис та печатка підприємства, що не дає змогу ідентифікувати особу, що підписувала зазначені первинні документи, відсутній номер та дата довіреності на отримання товарів.

В частині таких доводів судова колегія зауважує, що відповідачем не доведено можливість дослідження реальності/нереальності господарських операцій між ТОВ "Дніпробудком" та ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806) без оригіналів первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Віднесення ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806) до суб`єктів фіктивного підприємництва (облікова картка вих. № 2117/04-36-21-15 від 25 травня 2018 року) відбулося після здійснення господарських взаємовідносин з позивачем (грудень 2016 року).

Щодо подання ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806) звітів про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам до ДПІ, податкової декларації з податку на додану вартість колегія суддів враховує, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами - контрагентами позивача. У випадку невиконання контрагентом платника податків свого зобов`язання щодо належного декларування необхідних даних та/або сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки мають наставати саме щодо цієї особи, а тому сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) не може бути підставою для відмови у праві платника податку на податковий кредит за наявності факту здійснення господарської операції.

При цьому, відповідачем не заперечуються обставини того, що такі дані ним отримано з власних податкових баз без проведення фактичних перевірок та зустрічних звірок ТОВ "Техстайл Інк." (код 40329806).

В частині посилань апелянта на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року у справі № 1-кп/760/759/17, суд врахував, що кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів платника податків, не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Акіл Трейд» (код 40862580), судом враховано наступне.

Апелянт вказує на те, що видаткові накладні складені з порушенням встановленого порядку, а саме в накладних відсутні прізвища та посади осіб від продавця та покупця, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, значиться лише підпис та печатка підприємства, що не дає змогу ідентифікувати особу, що підписувала зазначені первинні документи, відсутній номер та дата довіреності на отримання товарів.

Суд врахував, що відповідні довіреності не складалися; отримання товару відбувалося особисто директором ТОВ «Дніпробудком»; відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно до п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 року № 88 місце складання первинного документу не є обов`язковим реквізитом; відсутність у первинному документі посад та прізвища покупця матеріалами справи не підтверджується.

Анулювання ТОВ «Акіл Трейд» свідоцтва платника ПДВ №200302424 відбулось 15 лютого 2018 року, тобто після здійснення господарських операцій з позивачем (грудень 2016 року).

Щодо подання звітів ТОВ «Акіл Трейд», з`ясування наявності працюючих, виробничого обладнання, транспортних засобів, торгівельного обладнання, складських приміщень, а також устаткування, що необхідне для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства та інших основних фондів у тому числі орендованих, судова колегія зауважує, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами - контрагентами позивача. Крім того, апелянт не повідомляє про проведення фактичних перевірок та зустрічних звірок ТОВ «Акіл Трейд».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Редбуд» (код 40530197), судом враховано наступне.

03 жовтня 2016 року між ТОВ «Редбуд» та ТОВ «Дніпробудком» укладено договір про виконання робіт № 16/7, відповідно до якого ТОВ «Редбуд» здійснювало виконання субпідрядних робіт загальною вартістю 15 230,36 гривень (без ПДВ) зі своїх матеріалів вартістю 149 467,21 гривень (без ПДВ). Прийняті від ТОВ «Редбуд» результати робіт були використані при виконанні комплексу робіт «Реконструкція транспортного КПП в м. Вишгород».

Суд виснував, що роботи субпідрядника мали економічний ефект для Товариства і немає підстав вважати виконаний договір недійсним або нікчемним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, вказала наступне: правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Як слідує у цій справі відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем з ТОВ «Редбуд» не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Узагальнюючи наведене судова колегія звертає увагу на те, що контролюючим органом не надано допустимих та достовірних доказів, а судом під час розгляду справи не було встановлено, що відомості, які містяться в первинних документах є неповними, недостовірними, суперечливими або такими ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

При вирішенні податкових спорів суд враховує презумпцію добросовісності платника податків за якою передбачається економічна виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Згідно доктрини реальності господарської операції, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.

Проаналізувавши зміст наведеної контролюючим органом у тексті акту перевірки податкової інформації, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати доведеними обставини неможливості контрагентами в дійсності вчинити спірні господарські операції, оскільки дані висновки контролюючого органу зроблені виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої податкової інформації наявної в базі даних, проте така (інформація), носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

При цьому, колегією суддів враховану правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.09.2021 у справі № 460/143/19.

Враховуючи окреслені податковим органом в акті перевірки та процесуальних документах відповідача, підстави для висновку про безтоварний характер спірних у цій справі господарських операцій, колегія суддів зазначає, що сама по собі зібрана податкова інформація не є достатньою підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій. Надаючи оцінку наявним у податкового органу відомостям (зокрема у вигляді листів від регіональних податкових інспекцій) у співвідношенні з наявною первинною документацію, наданою позивачем, колегія суддів вважає необхідним надати перевагу належним письмовим доказам.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.05.2024 у справі №160/19771/23.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає встановленими обставини того, що спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподатковуваних операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з вищезазначеними контрагентами позивача.

Аналіз матеріалів справи та правових норм при застосуванні до спірних правовідносин дає підстави вважати, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті рішення діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дії), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

В частині висновків контролюючого органу про невірне відображення в бухгалтерському обліку суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, сплаченого за результатами позапланової невиїзної перевірки (акт №239/26-15-14-02- 05/38991221 від 19 квітня 2018 року) судом встановлено, що податковий інспектор збільшив зобов`язання Товариства з податку на прибуток у 2018 році та не зменшив його у 2016 році, що привело до неправомірного донарахування податку на прибуток.

Згідно п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до власного капіталу підприємства. Визнані штрафи, пеня, неустойка включаються до інших операційних витрат (п. 20 П(С)БО16).

Відповідно до п. 20 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 (далі - П(С)БО 16) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 до інших операційних витрат включаються визнані штрафи, пеня, неустойка.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року № 291 на рахунку 94 "Інші витрати операційної діяльності" ведеться облік витрат операційної діяльності підприємства.

Рахунок 94 «Інші витрати операційної діяльності» має зокрема такий субрахунок 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки». На субрахунку 948 «Визнані штрафи, пені, неустойки» ведеться облік визнаних економічних санкцій за невиконання підприємством законодавства та умов договорів. Рахунок 64 "Розрахунки за податками й платежами" призначено для узагальнення інформації про розрахунки підприємства за усіма видами платежів до бюджету, включаючи податки з працівників підприємства, та за фінансовими санкціями, що справляються в дохід бюджету. На цьому рахунку також узагальнюється інформація про інші розрахунки з бюджетом, зокрема за субсидіями, дотаціями та іншими асигнуваннями. За кредитом рахунку 64 «Розрахунки за податками й платежами" відображаються нараховані платежі до бюджету, за дебетом - належні до відшкодування з бюджету податки, їх сплата, списання тощо. Рахунок 64 "Розрахунки за податками й платежами" має такий зокрема субрахунок як 641 "Розрахунки за податками". На субрахунку 641 "Розрахунки за податками" ведеться облік податків, які нараховуються та сплачуються відповідно до чинного законодавства (податок на прибуток, податок на додану вартість інші податки).

Отже, нарахування штрафних санкцій відображають за дебетом субрахунку 948 «Визнані штрафи, пеня, неустойка» кореспондується з кредитом рахунка 64 «Розрахунки за податками та платежами».

Під зобов`язанням, згідно з НП(С)БО 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», розуміють заборгованість підприємства внаслідок минулих подій, погашення якої, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди. А після узгодження донарахованих податкових зобов`язань підприємству від сплати як самих визначених податковим органом сум недоплати, так і штрафних санкцій за порушення оподаткування не уникнути.

Таким чином, штрафні санкції в бухгалтерському обліку необхідно відображати за датою одержання податкового повідомлення-рішення (у випадку погодження з ними). Отже, нараховані штрафні санкції та податок минулих періодів потрібно відображати в бухгалтерському обліку проводкою: Дт948 «Визнані штрафи, пені, неустойка» Кт641»Розрахунки за податками».

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Усупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Судова колегія враховує відсутність заперечень апелянта щодо відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 8 000,00 гривень.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 195, 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2025 року

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан