Справа № 360/1190/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року справа №360/1190/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року, Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 360/1190/25 (головуючий І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Дзундза Юрій Романович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 усього грошового забезпечення в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошових компенсацій та інших виплат які належали за час проходження служби в тому числі на день звільнення) за період з 11.06.2021 року по 10.03.2025 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні, 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні, 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні, 01 січня 2024 року у розмірі 3 028,00 гривні, 01 січня 2025 року у розмірі 3 028,00 гривні);

- зобов`язати 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усього грошового забезпечення в тому числі одноразових видів грошового забезпечення (одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошових компенсацій та інших виплат які належали за час проходження служби в тому числі на день звільнення) за період з 11.06.2021 року по 10.03.2025 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (а саме 01 січня 2020 року у розмірі 2102,00 гривні, 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 гривні, 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 гривні, 01 січня 2023 року у розмірі 2 684,00 гривні, 01 січня 2024 року у розмірі 3 028,00 гривні, 01 січня 2025 року у розмірі 3 028,00 гривні) перерахунок здійснити з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 року, зокрема, відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Дзундзи Юрія Романовича про поновлення строку звернення до суду у справі; позов ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 19 липня 2022 року по 20 травня 2023 року - залишено без розгляду.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 360/1190/25 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 липня 2025 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо не проведення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за періоди з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 7, 14, 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу за періоди з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 7, 14, 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;

- у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову через порушення норм матеріального, процесуального права.

Апелянт зазначив, що згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Також, вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду.

Додатовим рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 360/1190/25.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби.

Представник позивача не погодився з додатковим рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити; зобов`язати 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснити з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби.

Апелянт зазначив, що обраний судом першої інстанції захист порушених прав позивача є неефективним, оскільки не виключає повторного звернення позивача до суду. Таким чином перерахунок грошового забезпечення позивачу повинен здійснюватися з урахуванням відсоткові розмірів додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали позивачу на час проходження служби. Відсоткові розміри додаткових видів грошового забезпечення не можуть бути зменшені чи переглянуті у бік зменшення.

Питання ефективності правового захисту неодноразово аналізувалося Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд.

Також, просив врахувати висновки щодо застосування конкретного способу захисту права в постановах Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі №420/7110/19, Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії»

Також, апелянт зазначив, що у цій справі, повноваження відповідача не є дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.10.2019 року по справі №825/598/17, від 31.10.2019 року по справі №2340/4192/18, від 03.09.2020 року по справі №120/579/19-а, від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі № 569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.

Щодо строку звернення до суду.

Апеляційний суд залишає поза увагою доводи апелянта відповідача в частині пропуску строку звернення до суду з цим позовом, оскільки апеляційним судом, під час апеляційного провадження за апеляційною скаргою Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року у справі № 360/1190/25 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 19 липня 2022 року по 20 травня 2023 року, встановлено, що позивачем не пропущений строк звернення згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку про залишення без розгляду позову в частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 20 травня 2023 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про повернення позову, внаслідок чого постановою апеляційного суду від 27.08.2025 року ухвала суду - скасована з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Отже, правову оцінку строкам звернення до суду вже було надано апеляційним судом раніше, постанова якого набрала законної сили, тому ці обставни враховуються згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України.

Щодо встановлених обставин у справі.

Позивач в період з 14 червня 2021 року по 10 березня 2025 року проходив службу у 3 ДПРЗ на посаді начальника 3 ДПРЗ, що підтверджується витягом з наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій (по особовому складу цивільного захисту) від 08 червня 2021 року № 231 Про кадрові питання, витягом з наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу) від 11 червня 2021 року № 171 Про кадрові питання, витягом з наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій (по особовому складу цивільного захисту) від 10 березня 2025 року № 197 Про кадрові питання.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (по особовому складу) від 11 червня 2021 року № 171 Про кадрові питання вважати таким, що приступив до виконання обов`язків: підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника відділу забезпечення заходів з попередження надзвичайних ситуацій у м. Лисичанськ центру забезпечення діяльності Головного управління за посадою начальника 3 ДПРЗ з 14 червня 2021 року.

За витягом з наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10 березня 2025 року № 197 Про кадрові питання підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника 3 ДПРЗ, звільнено з посади та зараховано у розпорядження начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області.

У довідці Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 11 червня 2025 року № 57-ДВ/57 зазначено, що полковник служби цивільного захисту ОСОБА_1 згідно з наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10 березня 2025 року № 197 Про кадрові питання звільнений з посади начальника 3 ДПРЗ, зарахований у розпорядження начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області та продовжує проходити службу в ДСНС України, перебуваючи у розпорядженні начальника Головного управління. В органах МВС України, МНС України, ДСНС України проходить службу безперервно з 01 вересня 1997 року по теперішній час.

Відповідно до довідок 3 ДПРЗ без дати та без № про розмір та склад грошового забезпечення за 2022, 2025 роки посадовий оклад позивача з січня 2022 року по липень 2022 року складає 5640,00 грн щомісяця, у березні 2025 року 1819,35 грн; оклад за спеціальне звання з січня 2022 року по липень 2022 року складає 1480,00 грн щомісяця, у березні 2025 року 477,42 грн.

ОСОБА_1 виплачено у період з січня 2022 року по липень 2022 року: грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік у лютому 2022 року у розмірі 23690,40 грн.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

За ст. 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

За пунктом 6 Постанови № 704 виплачувати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу надбавки та доплати, які визначаються в розмірі відсотків від посадового окладу.

За пунктом 4 Постанови № 704 (у редакції на час її прийняття) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі Постанова № 103) у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Тобто, з 01 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким, зокрема в пункт 4 постанови № 704 були внесені зміни.

Отже, відповідно до редакції пункту 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Тобто, з 29 січня 2020 року дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 постанови №704, яка діяла до зазначених змін.

Таким чином, з 29 січня 2020 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

За пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Отже, оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 постанови № 704, у редакції до внесення змін постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01 січня календарного року.

З матеріалів справи вбачається, що у спірному періоді відповідач при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувався постановою № 704 (у редакції постанови № 103), відповідно до якої розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14.

Суд зауважує, що оскільки з 29 січня 2020 року діє первинна редакція пункту 4 постанови № 704, то право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення є беззаперечним з дня, з якого відбулися відповідні зміни.

Відповідно до редакції пункту 4 постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14.

Судом установлено, що відповідно до витягу з наказу ГУ ДСНС у Луганській області (по особовому складу) від 11 червня 2021 року № 171 Про кадрові питання вважати таким, що приступив до виконання обов`язків: підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальника відділу забезпечення заходів з попередження надзвичайних ситуацій у м. Лисичанськ центру забезпечення діяльності Головного управління за посадою начальника 3 ДПРЗ з 14 червня 2021 року.

Отже у справі, що розглядається, початком спірного період є 14 червня 2021 року.

За пунктом 8 «Прикінцевих положень» Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.

Закон України від 14 листопада 2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік, Закон України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік та Закон України від 2 грудня 2021 року № 1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2021, 2022 та 2025 роки відповідно, не містять.

Отже, норми пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, до 01 січня 2020 року набрання чинності Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

За статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX Про Державний бюджет України на 2020 рік з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн.

За статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн і прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, у розмірі 2102,00 грн.

За статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік з 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481,00 грн та прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, у розмірі 2102,00 грн.

За статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ Про Державний бюджет України на 2025 рік з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн та прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, у розмірі 2102,00 грн.

При вирішенні питання, який із видів прожиткового мінімуму, перелік яких міститься в статті 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX Про Державний бюджет України на 2021 рік, статті 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ Про Державний бюджет України на 2022 рік та статті 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-ІХ Про Державний бюджет України на 2025 рік, слід використовувати для обчислення позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням за періоди з 14 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року, з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року відповідно до вимог Постанови № 704, суд враховує наступне.

Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі Закон № 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.

За ст. 1 Закону № 2017-III у цьому Законі терміни і поняття вживаються у такому значенні:

- державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму;

- прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 6 Закону № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

За ст. 1 Закону України від 15 липня 1999 року № 966-XIV Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості; прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Перелік основних соціальних і демографічних груп населення, викладений у Законі України від 15 липня 1999 року № 966-XIV Про прожитковий мінімум, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 (далі - постанова № 481) змінено пункт 4 постанови № 704, а саме встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762,00 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року по справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.

Тобто, для обчислення позивачу розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням за періоди з 14 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року, з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року відповідно до вимог постанови № 704 та з урахуванням рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24 відповідачу слід використовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року, у розмірі 2270,00 грн, 2481,00 грн та 3028,00 грн відповідно.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині проведення перерахунку місячного грошового забезпечення позивача за періоди з 14 червня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року, з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2025 року, підлягають задоволенню у спосіб застосування прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2025 року відповідно.

Оскільки за положеннями Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, щомісячні додаткові та одноразові додаткові види грошового забезпечення визначаються в залежності від розміру посадового окладу та окладу за військове звання, суд дійшов висновку, що їх нарахування та виплата в періодах з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року також мали здійснюватися з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року та 01 січня 2025 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов першої інстанції дійшов вірного висновку про вихід суду за межі позовних вимог, визначення правильного періоду, за який відповідач має здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача, шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за періоди з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 7, 14, 15 до постанови № 704;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу) за періоди з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01 січня 2021 року у розмірі 2270,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року у розмірі 3028,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 7, 14, 15 до постанови № 704, з урахуванням виплачених сум.

Щодо додаткового рішення (позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивачу з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби) апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

За ч.ч. 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд враховує, що в цьому випадку належним виконанням цього судового рішення є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу за періоди з 14 червня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 01 березня 2025 року по 10 березня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік станом на 01 січня 2021 року в розмірі 2270,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року в розмірі 3028,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 7, 14, 15 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням виплачених сум.

З аналізу положень статей 2, 5 КАС України вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок грошового забезпечення позивачу з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби, є передчасними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про:

- відмову у задоволенні позовних вимоги в частині зобов`язання 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням тих відсоткових розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які фактично належали та виплачувалися під час проходження служби.

Апеляційний суд не застосовує висновки Верховного суду, Великої Палати Верховного Суду, Європейського суду з прав людини на які посилається апелянт, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі № 360/1190/25 за позовом Дзундзи Юрія Романовича в інтересах ОСОБА_1 до 3 державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Додаткове рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 360/1190/25 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук