Справа № 160/28794/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28794/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року ( суддя Луговська Г.В.) в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма «ВЕЛТА» про стягнення коштів за податковим боргом,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області у порядку ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України, звернулося до суду зі заявою, в якій просить стягнути кошти за податковим боргом по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення з рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційну фірму «Велта» до бюджету у розмірі 14 340 864грн. 64 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за заявою Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Велта» про стягнення коштів за податковим боргом.

Роз`яснено заявнику, що відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Скаржник зазначає про те, що відповідно до детального розрахунку до податкової вимоги від 05.09.2025 №0-1128 в ній зазначені суми податкової заборгованості станом на 05.09.2025 окремо по кожному податку на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем. У свою чергу, відповідно до заяви від 06.10.2025 про стягнення коштів за податковим боргом у порядку статті 283 КАС України з ТОВ ВКФ «ВЕЛТА» () до стягнення заявлена заборгованість саме по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення (код класифікації доходів бюджету 85 13030100) в сумі 14 340 864,64 грн. Таким чином, висновки суду про обов`язковість надання доказів узгодження всіх сум податкової заборгованості зазначених у детальному розрахунку до податкової вимоги від 05.09.2025 № 0-1128 є взагалі безпідставними. Що стосується доказів узгодження податкового повiдомлення-рiшення (форма «Ш») №13361/0406 вiд 12.08.2025 на суму 122 336,75 грн. Головне управління ДПС у Кіровоградській області повідомляє, що податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ш») №13361/0406 вiд 12.08.2025 направлене 13.08.2025 на адресу ТОВ ВКФ «Велта» та вручено по довіреності 01.09.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (Трекінг відправлень Укрпошта 341 та Трекінг відправлень Укрпошта 328). Отже, суд першої інстанції приходить до необґрунтованих висновків щодо «можливого» вручення податкового повідомлення-рішення (форма «Ш») №13361/0406 від 12.08.2025 та «можливо» передчасного направлення заявником ТОВ ВКФ «Велта» 05.09.2025 податкової вимоги №0-1128, що унеможливлює узгодження сум, заявлених до стягнення, оскільки і податкове повідомлення рішення №13361/0406 від 12.08.2025, і податкова вимога від 05.09.2025 №0-1128 є належним чином врученими ТОВ ВКФ «Велта».

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про право.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 283 КАС України встановлено особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалою відмовляє у відкритті провадження за заявою, якщо із поданих до суду матеріалів вбачається спір про право.

Приписи вказаної норми є імперативними та зобов`язують суд у разі встановлення факту наявності спору про право відмовляти у прийнятті відповідного подання. Проте, наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлено також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням.

КАС України не виокремив конкретних заяв з переліку, який міститься у частині першій статті 283 КАС України, у яких може виникати спір про право, як і не встановив розуміння такого поняття.

Застосовуючи формальний підхід, під «спором про право» у значенні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України, слід розуміти і наявність у особи приватного права заперечень щодо підставності застосування повноважень органом доходів і зборів, які об`єктивуються у законних способах захисту власних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.

Наявний між платником податків і контролюючим органом спір про право у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України повинен характеризуватися не лише розбіжністю позицій з питань права, а й зовнішнім вираженням таких суперечностей у спосіб, встановлений законодавством. З огляду на викладене такий спір про право слід розглядати в сутнісному (матеріальному) та процедурному (формальному) аспектах.

Так, сутнісний аспект спору про право полягає у наявності незгоди платника податків з рішеннями/діями/бездіяльністю контролюючого органу, які слугували передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, передбачених у статті 283 КАС України.

Процедурний же аспект відображає використання платником податків будь-якого встановленого законодавством механізму для вираження такого спору або вчинення об`єктивно необхідних дій, спрямованих на усунення передумов звернення із відповідною заявою.

Відтак, спір про право в контексті статті 283 КАС України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у зазначеній статті. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою (передумовою) для виникнення обставин для внесення відповідного подання. При цьому, КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди, як підстави для висновку про існування спору про право. Таким чином, у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Адже така незгода має втілюватися у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Така правова позиції узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в своїй постанові від 12.01.2024 у справі №300/6849/23.

Згідно з підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписами статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що обов`язковою умовою для звернення до суду із заявою про стягнення з платника податків суми податкового боргу в порядку, визначеному статтею 283 КАС України, є узгодженість грошового зобов`язання.

Як встановлено судом, зі змісту заяви та доданих до неї документів встановлено, що заявлена до стягнення з ТОВ ВКФ «Велта» сума у розмірі 14 340 864грн. 64коп. складається з:

суми 14 218 527 грн. 89 коп., з якої сума 14 558 290грн. 13 коп. відповідно до податкової декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 10.08.2025 по терміну сплати 19.08.2025, та зменшення в зв`язку з переплатою 339 762 грн. 24коп.;

суми 122 336 грн. 75 коп. відповідно до акту перевірки №10225/11-28-04-06/4/30912734 від 10.07.2025, за результатами якого винесено податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») №13361/0406 від 12.08.2025.

Заявник зазначає про направлення та доставлення 05.09.2025 в електронний кабінет платника ТОВ ВКФ «Велта» податкової вимоги від 05.09.2025 № 0-1128, до якої додано детальний розрахунок суми податкового боргу на суму 15 203 044 грн. 63 коп., що складається з:

суми рентної плати за спецкорист води (крім рентної плати за спецкорист води водних об`єктів місц знач) код класифікації доходів бюджету 13020100 у розмірі 203 715 грн. 18 коп.;

суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодерж значення, код класифікації доходів бюджету 13020100 у розмірі 14 218 527 грн. 89 коп.;

суми ОРЕНДНОЇ ПЛАТИ З ЮРИДИЧНИХ ОСІБ, код класифікації доходів бюджету 18010600 у розмірі 656 350 грн. 56 коп.;

суми Ек-лог п-ток, який справл за викид в атмос повіт забр речов стац джер забр (крім викид в атм двоок), код класифікації доходів бюджету 19010100 у розмірі 70 447 грн. 97 коп.;

суми Екологіч п-ток, який справляєт за викид в атмосф повітря двоокису вуглецю стаціонар джерелами забруд, код класифікації доходів бюджету 19011000 у розмірі 54 003 грн. 03 коп.

Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, що доказів узгодження всіх сум, крім суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (код класифікації доходів бюджету 13020100) у розмірі 14 218 527 грн. 89 коп., заявником не надано.

Крім того, заявником не надано доказів узгодження визначеної суми штрафу ТОВ ВКФ «Велта» податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») №13361/0406 від 12.08.2025.

Так, колегія суддів зазначає, що скаржником в апеляційній скарзі зазначено, що податкове повiдомлення-рiшення (форма «Ш») №13361/0406 вiд 12.08.2025 направлене 13.08.2025 на адресу ТОВ ВКФ «Велта» та вручено по довіреності 01.09.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (Трекінг відправлень Укрпошта 341 та Трекінг відправлень Укрпошта 328).

Проте, із доданого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (Трекінг відправлень Укрпошта 341 та Трекінг відправлень Укрпошта 328) неможливо встановити вміст вкладення, оскільки належним доказом є опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, виданих відправникові поштового відправлення.

Із врахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами існує спір про право, оскільки доказів узгодження всіх сум, крім суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (код класифікації доходів бюджету 13020100) у розмірі 14 218 527 грн. 89 коп., заявником не надано, а тому відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 4 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, заявник в цьому випадку відповідно до ч. 5 ст. 283 КАС України має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Щодо посилання скаржника на позицію Верховного Суду викладену у понові від 26.06.2020 у справі №280/2993/19, то колегія суддів вважає, що така не є релевантної до даних правовідносин, оскільки у постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 280/2993/19 вказано, що КАС України визначено те, що при розгляді категорії термінових справ днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг у справах, визначених ст. 283 КАС України, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду. Отже, предметом перегляду попередніх рішень було саме застосування строків звернення до суду у порядку ст. 283 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров