Справа № 160/16387/25
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/16387/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 в адміністративній справі №160/16387/25 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

04.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 07.05.2025 №93 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до спеціального стажу (працівник освіти), що визначає право на виплату грошової допомоги, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період навчання в Дубнівському педагогічному училищі з 01.09.1979 по 03.07.1983 та період роботи з 03.09.1986 по 09.07.1993 на посаді вихователя дитячого садочку № 9 та здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 19.03.2025. 29.04.2025 позивач надала до пенсійного органу заяву та документи для допризначення пенсії, а саме для призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій. За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, та винесено рішення від 07.05.2025 № 93 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на незарахування до спеціального стажу періоду роботи: з 03.09.1986 по 09.07.1993 в «Дніпродзержинській теплоцентраль» на посаді вихователя дитячого садочка №9, оскільки не підтверджено форму власності даного підприємства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення від 07.05.2025 №93 Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу (працівник освіти), що визначає право на виплату грошової допомоги, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період навчання в Дубнівському педагогічному училищі з 01.09.1979 по 03.07.1983 та період роботи з 03.09.1986 по 09.07.1993 на посаді вихователя дитячого садочку №9. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначено пенсію за віком позивачу з 19.03.2025.

Суд встановив, що позивач 29.04.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-ІV (далі - Закон №1058). До заяви про призначення грошової допомоги додані документи (копія трудової книжки, довідки), що підтверджують стаж роботи в закладах освіти.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

07.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 та рішенням за №93 відмовило в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки страховий стаж на посадах, які дають право на дану виплату складає 27 років 08 місяців 17 днів з необхідних 30 років.

До спеціального стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 03.09.1986 по 09.07.1993 в «Дніпродзержинській теплоцентраль» на посаді вихователя дитячого садочка №9, оскільки не підтверджено форму власності даного підприємства.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.08.1983 позивач у період з 03.09.1986 по 09.07.1993 працювала вихователем дитячого садочку № 9 в «Дніпродзержинській ТЕЦ».

Згідно довідки від 22.04.2025 №0723/03, виданою АТ «Дніпровська теплоцентраль», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працювала в «Дніпродзержинська теплоцентраль» зараз Акціонерне товариство «Дніпровська теплоцентраль» з 03.09.1986 (наказ №246 від 02.09.1986) до 09.07.1993 (наказ №122 від 08.07.1993) на посаді вихователя дитячого садочка №9 та була звільнена за переводом в дитячий садочок №26 згідно п.5 ст. 36 КЗпП України.

Позивач вважає, що спеціальний стаж складає більше 30 років, а тому період роботи з 03.09.1986 по 09.07.1993 в «Дніпродзержинській теплоцентраль» на посаді вихователя дитячого садочка №9 має бути врахований відповідачем під час вирішення питання про нарахування та виплату грошової допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України №637 від 12.08.1993, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. (п.1). За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

За змістом цієї норми вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, є встановлення перебування особи на посаді та виконання нею робіт у закладі освіти, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення. Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Кабінет Міністрів України Постановою від 23.11.2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок № 1191).

Порядок № 1191 визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909.

Пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Постанови № 909).

Згідно з розділом 1 Переліку №909 в дошкільних навчальних закладах всіх типів зазначено посади: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

Згідно із пунктом 2 приміток до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 №697-ХІІ (далі - Закон №697), що був чинний у спірний період роботи позивача на посаді вихователя дитячого садка №9 в «Дніпродзержинській теплоцентраль», власність в Україні: приватна, колективна, державна. Суб`єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендарів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні товариства, господарські товариства, господарські об`єднання, професійні спілки, політичні партії та інші громадські об`єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами (ч.1 ст. 20 Закону №697).

Відповідно до статті 10 Конституції УРСР від 20.04.1978, що була чинною у спірний період трудової діяльності позивача з 03.09.1986 по 09.07.1993 основу економічної системи Української РСР становить соціалістична власність на засоби виробництва у формі державної (загальнонародної) і колгоспно-кооперативної власності. Згідно із ст.11 державна власність - основна форма соціалістичної власності. Відповідно до статті 12 власністю колгоспів та інших кооперативних організацій, їх об`єднань є засоби виробництва та інше майно, необхідне їм для здійснення статутних завдань. Відповідно до ст.4 Закону УРСР від 3 серпня 1990 року №142-XII «Про економічну самостійність Української РСР» (не застосовується на території України згідно із Законом України «Про дерадянізацію законодавства України» від 21.04.2022 №2215-IX) власність в Українській РСР виступає в таких формах: державна; колективна; індивідуальна (особиста і приватна трудова власність) та інші, передбачені Законом форми власності.

Згідно з Переліком №909 робота за спеціальністю дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач у період з 03.09.1986 по 09.07.1993 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 03.08.1983 працювала вихователем дитячого садочку №9 в «Дніпродзержинській ТЕЦ», тому стаж належить зарахуванню до стажу працівника освіти, що дає право на призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, що протиправно через бездіяльність і несприяння у реалізації прав людини допущено відповідачем у формі незаконної відмови рішенням від 07.05.2025 №93.

Таким чином, оскільки позивач у спірний у цій справі, яка передбачена Постановою № 909, то такий період має бути їй зарахований до спеціального страхового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону № 1788.

Суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо правомірності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу (працівник освіти), що визначає право на виплату грошової допомоги, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період навчання в Дубнівському педагогічному училищі з 01.09.1979 по 03.07.1983 та період роботи з 03.09.1986 по 09.07.1993 на посаді вихователя дитячого садочку №9 та зобов`язаня Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2025 щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно з п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 року в адміністративній справі №160/16387/25- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов