Справа № 420/4377/25
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/4377/25

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 24.07.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та просив:

- зобов`язати РТЦК розглянути заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які було подано 15.05.2024 року, 02.10.2024 року та прийняти відповідне рішення;

- визнати протиправними дії ОРТЦК (міста Біляївка) щодо мобілізації ОСОБА_1 09.11.2024 року при наявності підстав для відстрочки;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (міста Біляївка) щодо зміни військового обліку ОСОБА_1 із АДРЕСА_1 .

- визнати протиправними дії ВЧ щодо зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини при наявності підстав для звільнення із військової служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність РТЦК з розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.10.2024 року про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язано РТЦК розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.10.2024 року про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення за наслідком розгляду цієї заяви.

У задоволені іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив:

- скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №420/4377/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та задовольнити усі позовні вимоги за адміністративним позовом;

- позовні вимоги за адміністративним позовом ОСОБА_1 до РТЦК, ІНФОРМАЦІЯ_3 , - про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій щодо мобілізації, та зобов`язання розглянути заяви про відстрочки від мобілізації від 15.05.2024 року, 02.10.2024 року - задовольнити повністю;

- змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №420/4377/25, де визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (міста Біляївка) щодо мобілізації ОСОБА_1 09.11.2024 року при наявності підстав для відстрочки;

- змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №420/4377/25, де визнати протиправними дії ОРТЦК (міста Біляївка) щодо зміни військового обліковування ОСОБА_1 із АДРЕСА_1 ;

- змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №420/4377/25, де визнати протиправними дії ВЧ щодо зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини при наявності підстав для звільнення із військової служби.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в РТЦК.

02.10.2024 року позивач направив заяву про надання відстрочки засобами поштового зв`язку за №280.

14.10.2024 року РТЦК отримано заяву про надання відстрочки.

Станом на час розгляду справи вказану заву не розглянуто.

09.11.2024 року ОРТЦК мобілізував позивача.

Військовою частиною НОМЕР_1 зараховано ОСОБА_1 до особового складу частини.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів того, що комісією РТЦК розглядалась заява позивача та за наслідком такого розгляду було встановлено наявність чи/або відсутність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Також суд зазначив, що у позивача на момент мобілізації, здійсненої (міста Біляївка), була відсутня будь-яка інформація чи докази щодо подання ним заяви про відстрочку та її реєстрацію.

Суд зауважив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Крім того, суд зазначив, що для відновлення прав позивача йому необхідно подати рапорт про звільнення з військової служби безпосередньо до командування ВЧ, який підлягає розгляду в порядку та строки визначені законом.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Правові засади мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів унормовані Законом України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII).

Статтею 23 Закону №3543-XII врегульовано питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Частинами 7, 8 ст. 23 Закону №3543-XII регламентовано, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560), у якому, серед іншого, визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За правилами п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав доказів того, що комісією РТЦК розглядалась заява позивача та за наслідком такого розгляду було встановлено наявність чи/або відсутність у позивача права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Так, оскільки позивач наданими суду доказами підтвердив поданням ним заяви про відстрочку до РТЦК, які в порядку та строки визначені законодавством не були розглянуті цим органом, зазначене дає підстави для визнання такої бездіяльності протиправною та задоволення позовних вимог у цій частині.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дій ОРТЦК (міста Біляївка) щодо мобілізації ОСОБА_1 при наявності підстав для відстрочки, суд 1-ї інстанції вірно зазначив, що позивачем не надано доказів підтвердження подання заяви про надання відстрочки від призову до цього органу, а саме доказів реєстрації заяви відповідно до вимог п.58 Порядку №560, а відтак вчинення ОРТЦК протиправних дій не доведено.

Що стосується частини позовних вимог про визнання протиправними дій ОРТЦК (міста Біляївка) щодо зміни військового обліку ОСОБА_1 із АДРЕСА_1 , колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Таким чином, під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних мобілізувати може будь-який територіальний центр комплектування в не залежності від місяця перебування на військовому обліку особи, про що вірно вказав і суд 1-ї інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав заяву про відстрочку до РТЦК і в результаті її нерозгляду у ОРТЦК (міста Біляївка) була відсутня інформація про подання такої заяви та відповідно будь які підстави не здійснювати мобілізацію позивача.

При цьому, у позивача на момент мобілізації, здійсненої ОРТЦК (міста Біляївка), була відсутня будь-яка інформація чи докази щодо подання ним заяви про відстрочку та її реєстрацію.

З наведених обставин колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи позивача щодо протиправних дій ВЧ, оскільки позивачем не надано доказів подання рапорту про звільнення з військової служби.

Колегія суддів також наголошує, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року по справі №160/2592/23.

Окрім того, як вірно зазначив суд 1-ї інстанції, у позовних вимогах вказав вимоги лише про визнання протиправними дій ОРТЦК (міста Біляївка) та ВЧ не зазначаючи способу поновлення порушеного права, якщо такий буде доведено, та не надаючи жодних доказів порушення саме цими відповідачами.

При цьому, як встановлено судом, позивач рапорт про звільнення з військової служби не подавав.

Так, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка безпосередньо або через представника стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача.

Така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а та постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 640/14623/20, від 18 березня 2021 року у справі № 826/3932/17, від 19 травня 2021 року у справі № 826/13229/16.

Тобто, для відновлення прав позивача у правовідносинах з ВЧ, йому необхідно подати рапорт про звільнення з військової служби безпосередньо до командування ВЧ, який підлягає розгляду в порядку та строки визначені законом.

Резюмуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції щодо часткового обґрунтування позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді О.І. Шляхтицький Г.В. Семенюк