Справа № 200/4065/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року справа №200/4065/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2025 року у справі № 200/4065/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом Нєізвєстного Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Нєізвєстний Олександр Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у виплаті позивачу грошового забезпечення її батька, ОСОБА_2 , який зник безвісти;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення її батька, ОСОБА_2 , з дати зникнення, а саме з 22.06.2024.

Ухвалою суду від 05.08.2025 року клопотання представника військової частини НОМЕР_2 про заміну відповідача на його правонаступника у справі №200/4065/25 задоволено.

Замінено відповідача військову частину НОМЕР_2 правонаступником - військовою частиною НОМЕР_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2025 року позов задоволений:

- визнано протиправним та скасовано рішення військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 27.11.2024 № 1556/8505 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення її батька, ОСОБА_2 , який зник безвісти 22.06.2024;

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення її батька, ОСОБА_2 , з дати зникнення, а саме з 22.06.2024.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Апелянт посилався на те, що суд не надав належної юридичної оцінки посиланням військової частини на те, що із тексту зазначеної довідки Опитненського старостинського округу від 11.11.2024 №02/20-04-24 неможливо встановити, до якого часу проживала позивачка із батьком, чи проживала позивачка із своїм батьком на час його зникнення безвісті в 2024 році, чи хоча б на час призиву на військову службу в 2022 році. Інші надані позивачкою до заяви від 20.11.2024 документи також не підтверджують, що вона, будучі повнолітньою, проживала разом із батьком, а навпаки підтверджують, що у неї та батька були різні адреси проживання.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України ID-паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

21 квітня 2022 року ОСОБА_1 видано довідку переселенця № 3245-, де визначено фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про народження (повторно) від 03.07.2024 серія НОМЕР_5 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено на ім`я ОСОБА_1 сповіщення №02/3002 про те, що її батько ОСОБА_2 … зник безвісти 22.06.2024 під час виконання службових обов`язків із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок штурмових дій противника в районі населеного пункту Олександропіль, Очеретинської територіальної громади Покровського району Донецької області.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами про виплату грошового забезпечення зниклого батька на що отримувала листи про відмову. Однак, оскільки предметом позову у цьому спорі є відмова у виплаті такого, оформлена листом ВЧ НОМЕР_2 від 27.11.2024 № 1556/5805, то правова оцінка підстав відмови надаватиметься у межах останнього.

20.11.2024 позивач із посиланням на Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, звернулася до ВЧ НОМЕР_2 із завою, в якій просила нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення безвісно відсутнього ОСОБА_2 її батька.

Додатково повідомила про відсутність інших членів сім`ї.

У переліку додатків до цієї заяви рахуються: копія паспорта, копія довідки переселенця, копія свідоцтва про народження, копія про довідки про присвоєння індивідуального податкового номера, копія сповіщення від 01.08.2024 № 02/3002, копія довідки про спільне проживання від 11.11.2024 № 02/20-04-24, копія довідки з реквізитами.

Листом ВЧ НОМЕР_2 від 27.11.2024 № 1556/5805, у відповідь на вказану заяву, ОСОБА_1 повідомлено про відмову у виплаті грошового забезпечення безвісти зниклого батька з таких підстав.

Зі змісту довідки про спільне проживання Опитненського старостинського округу Бахмутської міської ради від 11.11.2024 № 02/20-04-24 не видається можливим установити, що станом на дату зникнення 22.06.2024, ОСОБА_1 проживала разом із батьком. Інші надані документи теж не підтверджують факт спільного проживання.

Надані відповідачем докази свідчать, що ВЧ НОМЕР_2 від 27.11.2024 № 1556/5805 направлено на електронну пошту позивача 28.11.2024.

Позивачем до матеріалів справи у підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_2 надано такі докази.

Довідку Опитненського старостинського округу Бахмутської міської ради від 11.11.2024 № 02/20-04-24, яка видана ОСОБА_3 про те, що вона фактично проживала та вела спільне господарство з 2001 року із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Витяг з реєстру територіальної громади від 30.08.2024 № 2024/010404983 про те, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Заява ОСОБА_4 (паспорт серія НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ), за змістом якої повідомляється про те, що вона проживала у с. Ягідне та познайомилася з сім`єю ОСОБА_5 у 2001 році, коли вони переїхали в це селище. ОСОБА_6 поїхала у 2019 році, а ОСОБА_7 залишився жити разом із донькою. На момент призову він мешкав спільно з донькою.

Заява ОСОБА_8 (паспорт серія НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ) за змістом якої повідомляється про те, що вона проживала в с. Ягідне з 1988 року та познайомилася з сім`єю ОСОБА_5 у 2004 році.

У подальшому ОСОБА_1 виїхала з с. Ягідне через загрозу наближення російської армії.

ОСОБА_8 підтверджує, що ОСОБА_1 усе своє життя мешкала разом із батьком ОСОБА_2 .

Заява ОСОБА_3 колишньої дружини ОСОБА_2 , (паспорт серія НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) за змістом якої повідомила, що познайомилася із колишнім чоловіком у м. Соледар. У подальшому одружилися, у них народилася донька та вони купили дім у с. Ягідне Бахмутського району, де проживали разом. Утім чоловік місце реєстрації не змінював, оскільки вважав це марнуванням часу.

Сім`я проживала разом до 2019 року, хоча вони й розлучилися у 2010 році. У 2019 році переїхала до Києва, а донька залишилася проживати разом із батьком.

Таким чином, ОСОБА_3 підтвердила, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 мешкав разом із донькою ОСОБА_1 . Їхнє спільне проживання стало неможливим через військову агресію рф, однак вони продовжували спілкуватися й він матеріально підтримував доньку, надсилаючи їй кошти.

Актовий запис про розірвання шлюбу, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану по Артемівському району Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області номер свідоцтва НОМЕР_9 від 04.08.2010 свідчить про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно банківської виписки по надходженням на картку клієнта ОСОБА_1 АТ КБ ПриватБанк за період 01.04.2022 14.06.2024 судом установлено, що ОСОБА_2 перераховував грошові кошти ОСОБА_1 протягом періоду з 06.04.2022 по 04.05.2024.

Листом ВЧ НОМЕР_2 від 09.04.2025 № 1556/1652 на адвокатський запит О. Неізвесного від 01.04.2025 в інтересах ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , який зник безвісті при виконанні бойового завдання 22.06.2024. Нарахування грошового забезпечення йому було призупинено з дня зникнення безвісти. Особова справа на ОСОБА_2 із ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходила та у військовій частині не заводилася. Також відсутні довідки про спільне проживання із ОСОБА_1 та наявних утриманців.

В матеріалах справи наявний паспорт ОСОБА_2 серія НОМЕР_10 , згідно з яким місце проживання: АДРЕСА_5 , з 27.06.1989.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

За ч. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011, в редакції, чинній на листопад 2024 року, період прийняття спірного у справі рішення) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі Порядок № 884, у редакції, чинній на листопад 2024 року, період прийняття спірного у справі рішення)

Пункт 4. Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються, зокрема,:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

Пункт 5. Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Пункт 7. Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Міноборони, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Закон України Про місцеве самоврядування в Україні 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280, в редакції, чинній на листопад 2024 року).

За ст 27 Закону № 280 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

б) делеговані повноваження: 3) статистичний облік громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України. (далі Інструкція № 280, у редакції, чинній станом на 22.06.2024).

Розділ XII. Особливості організації та ведення обліку особового складу в особливий період.

Пункт 18. Сповіщення керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) загиблого (померлого) особового складу, сповіщення сім`ї, відправлення власних речей і цінностей та особистих документів здійснюється відповідно до установлених вимог пунктами 1-19 розділу VI цієї Інструкції, з урахуванням таких особливостей.

Розділ VI. Облік загиблих (померлих), зниклих безвісти, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих військовослужбовців і працівників

1. У разі … або зникнення безвісти військовослужбовця командир військової частини зобов`язаний організувати не пізніше наступного після … зникнення безвісти військовослужбовця дня повідомлення засобами зв`язку та письмово керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця, дату … зникнення безвісти.

Сповіщення на … зниклого безвісти військовослужбовця (далі - сповіщення командира військової частини), керівнику районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця направляється за формою, установленою додатком 31 до цієї Інструкції. Сповіщення командира військової частини може бути надіслане після закінчення проведення службового розслідування (спеціального розслідування, розслідування аварії (катастрофи), розслідування авіаційної події та інциденту в авіації) у разі його проведення.

Пункт 6. Сповіщення командира військової частини складається у двох примірниках. Перший примірник (разом із свідоцтвом про смерть - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця) надсилається до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання членів сім`ї (близьких родичів) … або зниклого безвісти військовослужбовця протягом доби після отримання достовірної інформації про його … зникнення безвісти.

Надсилати сповіщення командира військової частини безпосередньо сім`ї (близьким родичам) військовослужбовця категорично забороняється.

Якщо місце проживання сім`ї (близьких родичів) … зниклого безвісти військовослужбовця невідоме або він не мав сім`ї (близьких родичів), сповіщення надсилається районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки за місцем його призову (прийняття) на військову службу (останнього місця проживання). Сповіщення командира військової частини підписується командиром і начальником штабу військової частини та засвідчується гербовою печаткою. Другий примірник сповіщення командира військової частини зберігається у справі військової частини.

Предметом спору у цій справі є рішення відповідача про відмову позивачу у виплаті грошового забезпечення її батька, безвісти зниклого 22.06.2024, оформлене листом ВЧ НОМЕР_2 від 27.11.2024. Відмова ВЧ НОМЕР_2 пов`язана з відсутністю документального підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 та її батька.

Відповідач вважає, що довідка Опитненського старостинського округу Бахмутської міської ради від 11.11.2024 № 02/20-04-24 не свідчить, що позивач проживала зі своїм батьком на час його зникнення безвісті, чи хоча б на момент призову на військову службу у 2022 році. Інших документів позивачем не надано.

Перше питання, яке має вирішити суд, це редакція, застосованих до вирішення спору положень законодавства.

У цьому контексті належить, з огляду на усталені у правозастосуванні підходи, вказати про особливості темпоральної дії норм права, а саме: 1) розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом; 2) рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття рішення цим суб`єктом.

Оскільки позивачка звернулася із заявою 20.11.2024, а рішення прийнято 27.11.2024, то судом застосовуються положення законодавства, чинні у відповідний період.

Усі інші посилання сторін у цій частині у тому числі на подальші законодавчі зміни, судом відхиляються, у тому числі й підстави відмови, оскільки правозастосування за темпоральною ознакою здійснюється виключно у межах предмета спору.

Судом встановлено, що ч. 6 ст. 9 Закону № 2011, як і п. 7 Порядку № 884 передбачають виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним).

Зазначена вимога свідчить, що повнолітні діти аби вважатися членом сім`ї безвісти відсутнього військовослужбовця, як у цій справі, мають проживати разом.

В якості підтвердження цієї обставини, згідно вимог п. 4 Порядку № 884, мають бути наданні: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті).

При цьому, право на оцінку, наданих заявником доказів, належить командиру, позаяк положеннями Порядку № 884 на відміну від Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 не передбачено подання такого доказу, як рішення суду про встановлення юридичного факту, зокрема спільного проживання.

Зазначений висновок суду є важливим в контексті встановлення релевантності правозастосування, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.

Суд, установивши фактичні обставини у цій справі й відповідне їм правозастосування, вважає висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у вказаній вище постанові не релевантними до цієї справи у зв`язку із відмінністю як за ознакою фактичних правовідносин, так і законодавчого врегулювання.

Надалі, судом установлено, що у паспорті ОСОБА_2 у якості зареєстрованого місця проживання з 27.06.1989 зазначено: АДРЕСА_5 , натомість у позивача: АДРЕСА_1 .

Водночас, довідка Опитненського старостинського округу від 11.11.2024 №02/20-04-24 свідчить, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх донька (позивач) проживали разом за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначене спростовує відомості про зареєстроване місце проживання вказане у паспорті ОСОБА_2 .

Крім того, ця довідка свідчить про виконання позивачем вимог Порядку № 884 у спосіб надання вичерпних й загалом можливих за поточної ситуації доказів, з огляду на положення п. 7 Порядку № 884 та пп. 3 п. б ст. 27 Закону № 280.

При цьому, якщо відповідач вважає, що цієї довідки замало у контексті предмета доказування, то він мав повне право скористатися повноваженнями, що передбачені абз. 3 п. 7 Порядку № 884 самостійно або через взаємодію з компетентними органами встановити факти у підтвердження чи спростування доводів наданих позивачем.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідні дії вчинялися ВЧ НОМЕР_2 .

Наведені обставини, в контексті вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, свідчать про необґрунтованість та протиправність спірного рішення у справі, оформленого листом.

Суд, також, вважає за необхідне надати оцінку наступним арґументам відповідача.

Щодо наявної у позивача довідки ВПО, то така не є належним доказом у справі, оскільки не містить інформації про період проживання позивача та її батька до призову останнього на військову службу, навпаки вкотре підтверджує факт проживання позивача у с. Ягідне та обізнаність батька про фактичне проживання дочки, що очевидно було відображено у його особовій справі ІНФОРМАЦІЯ_2 , як адресу для надсилання кореспонденції і саме за цією адресою позивач отримала сповіщення про зникнення її батька безвісти.

Щодо посилань на матір позивача, ОСОБА_3 , як особу, що також має право на виплату, то, по-перше позивач вказала у заяві від 20.11.2024 про відсутність інших членів сім`я, по-друге, наявні у матеріалах справи докази однозначно свідчать, що така на відповідну виплату права не має, оскільки з 2010 року розлучена з ОСОБА_2 .

Крім того, необхідно врахувати, що докази розлучення батьків заявницею до ВЧ НОМЕР_2 не подавалися, водночас суд вважає, що відповідач міг з`ясувати означений факт самостійно, з огляду на заперечувальні твердження заявниці на рахунок наявності інших членів сім`ї, принаймні за матеріалами особової справи ОСОБА_2 .

Щодо підтвердження спільного місця проживання станом на момент зникнення (22.06.2024), то суд звертає увагу, що селище Ягідне Бахмутської міської територіальної громади було окуповане російськими військами 28.02.2023. Тому вказані вимоги, апріорі, є невиконуваними.

Позивач, як громадянка України, виїхала на підконтрольну Україні територію, однак це жодним чином не спростовує факту спільного проживання з батьком, до періоду збройної агресії російської федерації.

Також суд зазначає про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про виклик свідків, оскільки суд не встановлює юридичний факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , окрім того суд оцінює правомірність та обґрунтованість висновків відповідача тим документам, що були надані позивачем. Натомість відповідні заяви свідків ВЧ НОМЕР_2 не направлялися, отже не були предметом оцінки останньої.

Також, суд наголошує, що при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Наведений принцип тісно пов`язаний із принципом справедливості, який у юридичній площині означає placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.

Вказане суд вважає застосовним у цій справі, зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 саме на ім`я ОСОБА_1 направлено сповіщення № 02/3002 про те, що її батько ОСОБА_2 … зник безвісти 22.06.2024 під час виконання службових обов`язків із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, внаслідок штурмових дій противника в районі населеного пункту Олександропіль, Очеретинської територіальної громади Покровського району Донецької області.

Отже, в особовій справі ОСОБА_2 вказав контакти саме доньки, як близької йому особи. Поряд із цим, відповідач підтвердив, що особова справа знаходиться в ТЦК та СП, у ВЧ НОМЕР_2 така не заводилася.

Крім того, надана ОСОБА_1 банківська виписка свідчить, що батько здійснював її утримання шляхом перерахування грошових коштів. Загальна сума перерахованих ОСОБА_2 на ім`я доньки коштів за період з 06.04.2022 по 04.05.2024 склала 831 575,13 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом від 27.11.2024 № 1556/8505 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення її батька, ОСОБА_2 , який зник безвісти 22.06.2024.

Практика Верховного Суду щодо способів захисту базується на двох основних взаємопов`язаних принципах: спосіб захисту має бути належним та ефективним; має дотримуватися принцип процесуальної економії.

Тому судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У рішеннях ЄСПЛ у справах Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02)) вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії.

У рішенні Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої про:

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення її батька, ОСОБА_2 , з дати зникнення, а саме з 22.06.2024.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 7 серпня 2025 року у справі № 200/4065/25 за позовом Нєізвєстного Олександра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко