Справа № 140/7511/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/7511/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Купалової Т. В.,

за участю представників позивача Давидюка О. Ф., Боярчука П. А.,

представника відповідача Савош Л. О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ГОЛДКАР» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ГОЛДКАР» (далі ПП «Голдкар», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.03.2025 №UA46 по миту на суму 6 186 638,95 грн; від 14.03.2025 №UA47 по спеціальному миту на суму 124 770,98 грн; від 14.03.2025 №UA48 по миту на суму 5 730 834,39 грн; від 14.03.2025 №UA49 по податку на додану вартість (далі ПДВ) на суму 2 505 267,46 грн ПДВ і суму в 266 501,85 грн штрафних санкцій, всього донараховано на суму 2 771 769,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що митницею проведено документальну невиїзну перевірку ПП «Голдкар» з питань дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за окремими митними деклараціями типу ІМ40ДЕ, за результатами якої складено акт від 18.02.2024 за № 7/25/7.3-19/17/44298630.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, зокрема:

- від 14.03.2025 №UA46 по миту на суму 6 186 638,95 грн;

- від 14.03.2025 №UA47 по спеціальному миту на суму 124 770,98 грн;

- від 14.03.2025 №UA48 по миту на суму 5 730 834,39 грн;

- від 14.03.2025 №UA49 по ПДВ на суму 2 505 267,46 грн основного платежу та 266 501,85 грн штрафних (фінансових) санкцій.

Із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Волинська митниця в тексті акту перевірки, з посиланням на додатки, лише вказує на загальну суму митної вартості кожного товару ввезеного по 264 митним деклараціям, яка самостійно була обрахована митним органом у валюті та національній грошовій одиниці України без будь-якого посилання на курсові визначення цієї валюти.

Окрім того, митні декларації №UA204040/2021/009867 від 20.12.2020 та №UA204080/2021/0046239 від 30.12.2021 охоплюються події, які відбулися у строк, що перевищує 1095 днів.

Єдиною підставою здійснення нарахувань була інформація уповноважених закордонних органів, яка не мала ні документального підтвердження, ні офіційного перекладу, ні дипломатичної чи консульської легалізації про можливу нечинність сертифікатів, що складались експортером.

Зауважує, що відповідачем було порушення вимоги Митного кодексу України (далі МК України) не направивши повідомлення про призначення невиїзної документальної перевірки та наказу про її призначення, чим грубо порушила вимоги чинного законодавства.

Отже, враховуючи наявність процедурних порушень щодо направлення та вручення наведених документів, вважає, що зазначена документальна перевірка, результат якої оформлений актом перевірки та оскаржуваними податковими повідомленнями-рішення, є протиправною і не породжує будь-яких правових наслідків.

Поряд із тим відсутність порівняння даних щодо сплачених сум та донарахованих під час перевірки мита і ПДВ по кожній із 264 митних декларацій, із наведенням посилання щодо кожної декларації на конкретний пункт відповідних листів уповноважених іноземних органів, свідчить про необґрунтованість сформованих у акті перевірки та Додатках №1 та №2 нарахувань і про неможливість підтвердження їх зазначеними листами.

Представник позивача звертає свою увагу на відсутність документального підтвердження інформації, викладеної в листах закордонних уповноважених органів, а також відсутність офіційних перекладів з необхідною дипломатичною чи консульською легалізацією цих листів свідчить про порушення порядку отримання відповідної інформації, а тому не може свідчити про обставини, які входять до предмету доказування.

Жодне положення як Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, так і Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а також Рішення № 1/2018 Підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21.11.2018 про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди, не покладає відповідальність щодо правильності заповнення сертифікату про походження товарів на імпортера.

У зв`язку із наведеним ПП «Голдкар» переконаний, що податкові повідомлення-рішення від 14.03.2025 №UA46, №UA47, №UA48, №UA49 є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено у даній справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування такої позиції вказала, що 22.01.2025 митницею, у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації щодо непідтвердження преференційного походження товарів, не підтвердження автентичності документів, а також про фальсифікацію сертифікату загальної форми від уповноважених органів іноземних держав згідно наказу Волинської митниці №23 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «ГОЛДКАР» вимог законодавства України з питань митної справи» призначено документальну невиїзну перевірку дотримання ПП «Голдкар» вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування при митному оформленні товарів; правильності визначення бази оподаткування, своєчасності та достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням листів Державної митної служби України щодо отриманих відповідей уповноважених органів іноземних держав.

За результатами аналізу отриманих документів встановлено невідповідність інформації щодо назви відправника, отримувача, комерційних умов поставки, реквізитів рахунків, фактурної вартості товару, ввезеного на адресу позивача за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239. Разом з тим, характеристики транспортних засобів (марка, модель, ідентифікаційний номер кузова) є ідентичними.

Таким чином, відповідно до інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ, Республіки Польща від 24.05.2022 №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM, встановлено заниження ПП «Голдкар» митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867 та від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239, а надані документи містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, декларантом під час декларування товару занижено митну вартість на суму 484 092,84, чим порушено вимоги пункту 2 частини другої статті 52 МК України.

Позивачем за митною декларацією від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 здійснено митне оформлення товару №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/ кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.» за кодом товару згідно УКТ ЗЕД із застосуванням пільги «223», який було імпортовано на митну територію України за ставкою ввізного мита 5% на підставі сертифікату про походження товару від 15.04.2022 №S22920628, виданого експортером LIGA FLOR BV NIEUWLANDSTRAAT 47, 2533GN S-GRAVENHAGE, відповідно до якого, країною походження товару є Ефіопія. Згідно графи 47 МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 сума ввізного мита нарахована умовно (спосіб платежу 06) становить 11 140,27 грн.

Уповноваженим органом Королівства Нідерланди не підтверджено автентичність зазначеного сертифікату та вказано на ряд відмінностей, які свідчать про його фальсифікацію, а тому він не може бути підставою звільнення від сплати спеціального мита, встановленого Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 21.04.2024 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту» та підлягає оподаткуванню антидемпінговим митом за ставкою 56,0% від митної вартості товару.

На підставі зазначеного, керуючись нормами Податкового кодексу України (далі ПК України), проведено розрахунок митних платежів, які підлягають сплаті до бюджету за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239, від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 на загальну суму платежів 318 003,21 грн, в тому числі: ввізне мито - 59 549,55 грн, антидемпінгове мито - 124 770,98 грн та ПДВ - 133 682,68 грн.

Разом із тим, листом Державної митної служби України від 31.05.2024 №15/15-03-01/7/2939 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Угорщина від 24.05.2024 № про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 згідно Додатку 2, яким визнано фальсифікованими сертифікати з перевезення товару EUR.1, що подавалися під час митного оформлення імпортером ПП «Голдкар».

Враховуючи інформацію уповноваженого митного органу Республіки Угорщина, товари, зазначені в сертифікатах з перевезення EUR.1 не мають преференційного походження відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товар, зазначений в сертифікатах з перевезення товару EUR.1 не має преференційного походження і тому до нього не може бути застосовані тарифні преференції.

Листом Державної митної служби України від 20.11.2024 №15/15-03-01/7/5974 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Бельгія від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2 про результати перевірки сертифікатів з перевезення EUR.1 за МД згідно Додатку 2.

У відповіді уповноваженого органу Бельгії зазначено, що через відсутність підтверджуючих доказів, наданих митним агентом експортера неможливо підтвердити, що товари відповідають преференційним правилам походження, відповідно до положень Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Враховуючи інформацію уповноваженого органу Бельгії сертифікати з перевезення EUR.1 (Додаток 2) не можуть бути підставою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до товарів, оформлених за митною декларацією згідно Додатку 2.

Встановлені порушення призвели до заниження позивачем податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за митними деклараціями згідно Додатку 2 на загальну суму 14 229 508,57 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 11 857 923,79 грн та ПДВ на суму 2 371 584,78 грн.

Зазначає, що митним органом було належним чином дотримано вимоги, встановлені частиною четвертою статті 351 МК України, оскільки повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки було направлено ПП «Голдкар» рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.01.2025 №7.3-2/19/13/1038.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені Волинською митницею з дотриманням встановлених статтею 102 ПК України строків давності з урахуванням зупинення їх відліку згідно із законом.

Звертає увагу суду, що у відповідності до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, підписаної 05.10.1961, до якої Україна приєдналась 10.01.2022, на адміністративні документи, що мають пряме відношення до комерційних або митних операцій апостиль не проставляється, а тому надані органами іноземних держав листи не вимагають офіційного перекладу.

З урахуванням вищезазначеного, представник відповідача вважає, що висновки зроблені податковим органом при перевірці позивача є обґрунтованими та підтверджують правомірність вчинених нарахувань.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, а подальший розгляд (формування та зберігання) справи постановлено здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі.

У судовому засіданні 08.12.2025 представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у заявах по суті справи та додаткових поясненнях, та просили їх задовольнити, а представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ПП «Голдкар» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.07.2021 за номером запису: 000013410 та з 01.08.2021 є платником ПДВ.

Відповідно до наказу від 22.01.2025 №23 на підставі пункту 7 частини першої статті 336, пункту 1, 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноважених органів: Республіки Угорщина від 18.10.2023 №, від 24.05.2024 №, від 16.02.2024 №; Республіки Бельгія від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08.03.2023 №117850/2023-2000102/109 про не підтвердження преференційного походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення EUR.1, які надавалися при митному оформленні за митними деклараціями згідно додатку; Королівства Нідерланди від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24.05.2022 №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM про непідтвердження автентичності документів, які надавалися при митному оформленні товарів за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239; Королівства Нідерланди від 14.05.2024 № MvdW, від 28.05.2024 № MvdW про фальсифікацію сертифікату загальної форми, який надавався при митному оформленні товарів щодо яких встановлено особливі види мита за митною декларацією від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262, Волинською митницею проведено документальну невиїзну перевірку з 30.01.2025 тривалістю 5 робочих днів за адресою: вулиця Призалізнична, будинок 13, село Римачі, Любомльський (Ковельський) район, Волинська області ПП «Голдкар» щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, а саме правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII при митному оформленні товарів за митними деклараціями згідно з додатком; правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 № UA204080/2021/046239, достовірності наданих відомостей та документів щодо країни походження товару, обґрунтованості та законності звільнення від сплати антидемпінгово мита при імпорті товару №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня…» за митною декларацією від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262.

Відповідачем 22.01.2025 оформлено та направлено повідомлення про призначення документальної невиїзної перевірки №7.3-2/19/13/1038, яке вручено представнику позивача за довіреністю 27.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу.

За результатами перевірки Волинською митницею складено акт від 18.02.2025 №7/25/7.3-19/17/44298630, яким встановлено порушення позивачем:

- статті 43, статті 44, статті 49, частини першої статті 51, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої статті 58, частини першої та восьмої статті 257, статті 270, статті 279, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266, частини п`ятої та частини дев`ятої статті 280, статті 282, частини першої та частини п`ятої статті 281 МК України, вимог статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, рішення Міжвідомчої комісії від 21.04.2024 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту» в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного та антидемпінгового мита на загальну суму 12 042 244,32 грн;

- підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму на загальну суму 2 505 267,46 грн.

Вказаний акт був надісланий на юридичну адресу ПП «Голдкар» та вручений за довіреністю 03.03.2025.

10.03.2025 ПП «Голдкар» подало заперечення на акт про результати документальної невиїзної перевірки від 18.02.2025 №7/25/7.3-19/17/44298630 та відповідачем 21.03.2025 оформлено висновок №0028/7.3-19/44298630, яким висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки від 18.02.2025 №7/25/7.3-19/17/44298630 митницею прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- від 14.03.2025 №UA46 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання» в розмірі 6 186 638,95 грн;

- від 14.03.2025 №UA47 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Спеціальне мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» в розмірі 124 770,98 грн;

- від 14.03.2025 №UA48 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на нафтопродукти, транспортні засоби та шини до них, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності (крім мита, яке сплачується при поміщенні суден у митний режим тимчасового ввезення з умовами» в розмірі 5 730 834,39 грн;

- від 14.03.2025 №UA49 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів» в розмірі 2 505 267,46 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 266 501,85 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були надіслані позивачу листом Волинської митниці від 17.03.2025 №7.3-2/19/13/3209 та отримані за довіреністю 24.03.2025.

Наведені вище податкові повідомлення-рішення (від 14.03.2025 №UA46, №UA47, №UA48, №UA49 (форми «Р») були оскаржені 02.04.2025 до Державної митної служби України та рішенням про результати розгляду скаргу від 03.06.2025 №5/10-06/13/3484 скаргу ПП «Голдкар» залишено без задоволення.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК України (тут і далі в редакції, чинній до 19.04.2025) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України (частина друга).

Стаття 102 ПК України визначає строки давності та їх застосування, зокрема, щодо проведення перевірок та визначення сум грошових зобов`язань платника податків. Так, згідно з абзацом першим пункту 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Згідно із пунктом 46.1 статті 46 ПК України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

З 12.03.2020 до 30.06.2023 Кабінетом Міністрів України на усій території України було встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

До ПК України було внесено зміни Законом України від 17.03.2020 №533-IX (набрав чинності 18.03.2020), зокрема підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» доповнено пунктом 52-2, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року та на цей же період зупинено перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Закон України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» набрав чинності 23.05.2020.

Відтак, установлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України мораторій на проведення документальних перевірок контролюючими органами не розповсюджується на митні органи з 23.05.2020.

Отже, відповідно до абзацу десятого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України, зупинявся на період з 18.03.2020 по 22.05.2020.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до ПК України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (набрав чинності 17.03.2022) статтю 102 ПК України було доповнено пунктом 102.9, яким передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених ПК України, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 102.9 статті 102 ПК України був виключений відповідно до Закону України від 30.06.2023 №3219-ІХ).

Законом України від 24.03.2022 №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» (набрав чинності 05.04.2022) розділ ХХІ Прикінцеві та перехідні положення» МК України доповнено пунктом 9-12. Приписами підпункту 1 пункту 9-12 розділу ХХІ «Прикінцевих та перехідних положень» МК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 20.03.2024 №3613-ІХ) передбачено, що тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (крім випадків, передбачених підпунктом 2 цього пункту) документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

Згідно з підпунктом 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПК України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого контролюючому органу згідно з законом та/або рішенням суду заборонено проводити перевірку платника податків.

Враховуючи викладене вище, після введення в Україні воєнного стану згідно з пунктом 102.9 статті 102 ПК України з 17.03.2022 було зупинено перебіг строків, визначених ПК України, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у зв`язку з мораторієм на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи на підставі приписів підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 ПК України з 05.04.2022 до моменту поновлення повноважень митних органів на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи був зупинений відлік строку давності.

Підпунктом 1 пункту 9-12 розділу ХХІ «Прикінцевих та перехідних положень» МК України (в редакції Закону України від 20.03.2024 №3613-ІХ) вказано, що повноваження митних органів на проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи поновлено з 1 травня 2024 року.

Таким чином суд погоджується із позицією відповідача, що для обрахування визначених статтею 102 ПК України строків давності необхідно враховувати їх зупинення на період з 18.03.2020 по 22.05.2020 та з 17.03.2022 до 30.04.2024.

Відтак, на переконання суду, документальна невиїзна перевірка була проведена протягом встановленого МК України та ПК України терміну у 1095 днів.

Частиною третьою статті 345 МК України визначено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Згідно з частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Разом з тим, процедура оформлення результатів документальних виїзних (планових/позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання підприємствами (громадянами) законодавства України з питань митної справи визначається Порядком оформлення митними органами результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10.12.2021 №658, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.01.2022 за №70/37406 (далі - Порядок №658).

Відповідно до пункту 3, результати проведення документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки.

Структурний підрозділ митного органу, до функціональних повноважень якого належать організація та проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань митної справи, здійснює ведення електронних журналів обліку актів (довідок) про результати проведення документальних перевірок (далі - журнал) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Нумерація актів (довідок) у журналі відображається в порядку зростання в межах календарного року та має такий формат: N/R/P/K, де:

N - порядковий номер;

R - зазначаються дві останні цифри року, у якому проведено перевірку;

P - код структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки;

K - код за ЄДРПОУ / реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті).

Згідно із пунктами 4, 6 розділом І Порядку №685, акт (довідка) про результати документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами митних органів, які проводили перевірку, а також керівником підприємства або уповноваженою ним особою, або громадянином, який переміщував товар через митний кордон України з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Титульний аркуш акта (довідки) документальної перевірки оформлюється на номерному бланку митного органу для складання актів (довідок) про результати документальних перевірок.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №685 акт (довідка) про результати документальної перевірки після підписання уповноваженими особами митного органу, які проводили таку перевірку, реєструється у журналі митного органу в порядку, передбаченому абзацом другим пункту 3 розділу I цього Порядку, протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем закінчення встановленого для проведення перевірки строку.

При досліджені акту перевірки від 18.02.2025 №7/25/7.3-19/17/44298630 судом не встановлено жодних порушень щодо його оформлення, а тому такі посилання представника позивача є необґрунтованими.

Також пунктом 8 вказаного Порядку передбачено, що усі вартісні показники відображаються у національній валюті України. У разі використання показників, виражених в іноземній валюті, в акті (довідці) одночасно відображається їх еквівалент у національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату проведення фінансово-господарських операцій, якщо інше не встановлено законом.

На переконання суду, при формуванні додатків до акту перевірки Волинською митницею врахована вказана вимога та наявна інформація про суми, як в іноземній, так і в національній валюті із посиланням до курсу на дату оформлення МД, а тому посилання ПП «Голдкар» на відсутність курсових визначень в акті перевірки та його додатках є безпідставним.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження або автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, митний орган вправі проводити документальні перевірки платників податків після проведення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг з підстав виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, а також надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження дотримання критеріїв походження товару.

Щодо посилання представника позивача на неотримання письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки та копії наказу про її проведення суд зазначає наступне.

На адресу позивача ПП «Голдкар» Волинською митницею надіслано повідомлення про призначення документальної невиїзної перевірки №7.3-2/19/13/1038, яке було отримано представником позивача за довіреністю 27.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

Разом із тим, частина четверта статті 351 в редакції Закону України № 3926-IX від 22.08.2024 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо імплементації деяких положень Митного кодексу Європейського Союзу» передбачає, що документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами митного органу в приміщенні цього органу за умови направлення підприємству (громадянину) письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення документальної невиїзної перевірки та копії наказу про її проведення у спосіб, визначений частиною шостою статті 344-1 цього Кодексу.

Однак, відповідно до пункту 1 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 3926-IX від 22.08.2024 «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо імплементації деяких положень Митного кодексу Європейського Союзу», цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня, наступного за днем його опублікування, крім абзаців третього і четвертого підпункту 2 та абзаців третього і четвертого підпункту 3 пункту 6, пунктів 102, 193, 196, 200, абзаців двадцять першого - двадцять дев`ятого підпункту 7 пункту 254 розділу I цього Закону (щодо доповнення розділу XXI "Прикінцеві та перехідні положення" Митного кодексу України пунктами 9-45-9-48) та пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Публікація вказаного Закону в газеті «Голос України» відбулося 18.10.2024 № 148, тобто даний Закон набрав чинності лише з 19.04.2025.

Судом встановлено, що на підставі наказу Волинської митниці від 22.01.2025 №23 відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ПП «Голдкар» вимог законодавства України з питань митної справи та, згідно з актом перевірки від 18.02.2025 №7/25/7.3-19/17/44298630, встановлено порушення ПП «Голдкар»:

- статей 43, 44, 49, частини першої статті 51, пункту 2 частини другої статті 52, частини четвертої статті 58, частини першої та восьмої статті 257, статті 270, статті 279, пунктів 1 та 4 частини першої статті 266, частини п`ятої та частини дев`ятої статті 280, статті 282, частини першої та частини п`ятої статті 281 МК України, вимог статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, рішення Міжвідомчої комісії від 21.04.2024 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту» в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного та антидемпінгового мита на загальну суму 12 042 244,32 грн;

- підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму на загальну суму 2 505 267,46 грн.

Частиною восьмою статті 354 МК України передбачено, що у разі незгоди керівника підприємства або уповноваженої ним особи з висновками перевірки чи фактами та даними, викладеними в акті або довідці про результати перевірки, вони зобов`язані підписати акт або довідку з запереченнями, які вони мають право подати протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта або довідки. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта або довідки про результати перевірки. Заперечення розглядаються митним органом протягом п`яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях). За результатами розгляду підприємству надсилається відповідь у порядку, визначеному Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Керівник підприємства або уповноважена ним особа має право брати участь у розгляді заперечень. Про своє бажання взяти участь у розгляді заперечень ці особи зазначають у запереченнях.

Позивач, користуючись правом, передбаченим вказаною нормою, подано заперечення на акт перевірки, яке розглянуто митним органом та надано висновок від 21.03.2025 №0028/7.3-19/44298630, яким висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення без задоволення. Як видно з матеріалів справи, наведений документ було отримано представником ПП «Голдкар» 03.04.2025.

Відповідно до частини дев`ятої статті 354 МК України (в редакції, чинній на момент подання заперечень), якщо керівник підприємства або уповноважена ним особа виявили бажання взяти участь у розгляді заперечень до акта або довідки про результати перевірки, митний орган зобов`язаний повідомити зазначених осіб про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається керівнику підприємства або уповноваженій ним особі не пізніше наступного робочого дня з дня отримання заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

На переконання суду, в поданих ПП «Голдкар» запереченнях відсутня примітка щодо бажання взяти участь у розгляді заперечень до акта про результати перевірки, а тому суд відхиляє посилання представника позивача на ігнорування контролюючим органом вимог щодо участі платника податків при розгляді заперечення.

Разом із тим суд вважає за належне зазначити, що частина дванадцята статті 354 МК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваний податкових повідомлень-рішень) визначала, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Отже, враховуючи факт отримання позивачем акта перевірки 03.03.2025, кінцевою датою винесення податкових повідомлень-рішень є 17.03.2025. Заперечення на акта перевірки були отримані митницею лише 18.03.2025, а тому відповідач не міг врахувати подані ПП «Голдкар» заперечення під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Суд зауважує, що наведене також зазначено у додатковій інформації висновку від 21.03.2025 №0028/7.3-19/44298630.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами підпункту «в» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховна Рада Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікувала Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом.

Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол I, до цієї Угоди).

Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу I встановлює, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

За змістом пунктів 1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу,

Або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Частина третя статті 41 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини восьмої статті 41 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті Кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до частини другої статті 43 МК України у разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

За аналізом наведених норм можна виснувати, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вказана перевірка була розпочата у зв`язку з отриманням листів Державної митної служби України щодо отриманих відповідей уповноважених органів іноземних держав: Республіки Угорщина від 18.10.2023 №, від 24.05.2024 №, від 16.02.2024 №; Республіки Бельгія від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08.03.2023 №117850/2023-2000102/109; Королівства Нідерланди від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24.05.2022 №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM та Королівства Нідерланди від 14.05.2024 № MvdW, від 28.05.2024 № MvdW.

На переконання суду надані митним органом листи та їхні додатки на іноземній мові, щодо підтвердження порушення позивачем норм митного законодавства, не є допустимими, достовірними та належними, оскільки вони не перекладені українською мовою та не легалізовані в установлений законом спосіб, а відтак не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводу Волинської митниці про те, що листи уповноважених органів Республіки Угорщина від 18.10.2023 №, від 24.05.2024 №, від 16.02.2024 №; Республіки Бельгія від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2; Словацької Республіки від 08.03.2023 №117850/2023-2000102/109; Королівства Нідерланди від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ та Республіки Польща від 24.05.2022 №0201-IGM.541.496.2022.2.RLM; Королівства Нідерланди від 14.05.2024 № MvdW, від 28.05.2024 № MvdW надіслані відповідними органами іноземних держав в рамках Угоди та Конвенції на запит Держмитслужби офіційно, складені англійською мовою, яка є мовою міжнародного спілкування, їх переклад не є обов`язковим суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На переконання суду, отримані від Палати фіскального адміністрування Республіки Польща, податкової та митної адміністрації Нідерландів, Головного офісу Торгово-промислової палати Нідерландів, Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорщини та Федеральної державної служби фінансів Бельгії є офіційними документами і апостиль повинен підтверджувати їхню дійсність та робить ці документи чинним на території держав-учасниць Гаазької конвенції 1961 року.

Така позиція, як суду підтверджена послідовною та усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 02.07.2019 у справі №821/2067/17, розглядаючи правомірність висновків документальної невиїзної перевірки суб`єкта господарювання, в частині дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за митними деклараціями зауважив, про порушення суб`єктом владних повноважень порядку проведення перевірки, що виразилось у призначенні перевірки на підставі документа органу іноземної держави, не перекладеного українською мовою та не легалізованого в установлений законом спосіб.

Суд касаційної інстанції виснував, що обґрунтування висновків перевірки на підставі документів, отриманих від органу іноземної держави, не перекладених українською мовою та не легалізованих в установлений законом спосіб, призвело до незаконності як самої перевірки, так і її наслідків.

Понад те, наголосив, що документи складені іноземною мовою на підтвердження правомірності висновків акту перевірки щодо порушення позивачем норм законодавства не є допустимими, достовірними та належними, оскільки такі не перекладені українською мовою та не легалізовані в установлений законом спосіб, а відтак не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.

В постанові від 14.09.2022 у справі №380/1862/20 Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, де був зроблений висновок, що отримані від уповноважених органів іноземної держави документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик товарів без їх офіційного перекладу, правомірно були використані митним органом у ході проведення перевірки та є належними, допустимими доказами у справі, зазначив, що це суперечить правовому висновку, який відображений у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 820/305/17.

Суд відзначив, що копії документів, отримані від митних органів іноземної держави, на підставі яких відповідач зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати ПДВ, ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів та додаткового імпортного збору є неналежними доказами у даній адміністративній справі, оскільки не перекладені на державну мову, а тому вказане не дає можливості зробити обґрунтовані висновки щодо їх змісту.

Також суд встановив, що матеріали справи не містять перекладу офіційних запитів митного органу України до митних органів іноземної держави і з проханням про проведення перевірки поданих до митного оформлення документів.

Варто зауважити, що відповіді уповноважених органів іноземних держав, які були підставою для проведення перевірки, надані до суду вибірково, так в матеріалах справи відсутні такі листи: Республіки Угорщина від 18.10.2023 №, від 16.02.2024 №; Словацької Республіки від 08.03.2023 №117850/2023-2000102/109 та Королівства Нідерланди від 28.05.2024 № MvdW.

Як видано з наявних в матеріалах справи, переклад листа: податкової та митної адміністрації Нідерландів від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ здійснювала ОСОБА_1 ; Головного офісу Торгово-промислової палати Нідерландів від 14.05.2024 № MvdW та Федеральної державної служби фінансів Бельгії від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2 невідома особа із бюро перекладів «Lingvo Team»; Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорщини від 24.05.2024 № ОСОБА_2 .

При цьому ні посади вказаних осіб, ні здійснення перекладу як перекладачем чи у зв`язку з виконанням посадових обов`язків працівника митниці, ні документа, що підтверджує володіння знаннями іноземної мови та рівень такого знання, ні відомостей про її відношення до митного органу України (Державної митної служби України, Волинської митниці, тощо) матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідачем під час перевірки було використано інформацію, яка не може бути належним та допустимим доказом порушення позивачем вимог митного законодавства, у зв`язку з чим контролюючий орган при проведенні перевірки та при прийнятті оскаржуваних рішень діяв з порушенням чинних норм законодавства України.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 30.06.2025 у справі №804/2029/17.

Разом із тим, правильність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Таким чином лише переклади документів, оформлені з дотриманням зазначених вимог можуть визнаватися належними та допустимими доказами у судовому процесі.

З огляду на матеріали справи, суд встановив, що відповідач не надав перекладених українською мовою та засвідчених у встановленому законом порядку документів, які були покладені в основу висновків про порушення позивачем митного законодавства.

Зазначені документи є неналежним чином оформленими відповідно до вимог чинного законодавства щодо використання документів іноземного походження.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав підлягають обов`язковому перекладу українською мовою з подальшим нотаріальним засвідченням правильності такого перекладу відповідно до вимог статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Відсутність дотримання цих вимог унеможливлює визнання таких документів як належних доказів у справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем листи уповноважених органів іноземних держав не можуть вважатися допустимим доказом у справі, оскільки не відповідають вимогам щодо форми та змісту доказів, передбаченим чинним законодавством.

Щодо порушень, встановлених митницею під час проведення документальної невиїзної перевірки, суд враховує наступне.

Волинською митницею з`ясовано, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товарів згідно з МД від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239 ПП «Голдкар» надано документи, які містять неправдиві відомості про вартість товару і, як наслідок, декларантом під час декларування товару за даними МД занижено митну вартість на суму 484 092,84 грн, чим порушено вимоги пункту 2 частини другої статті 52 МК України.

Керуючись підпунктом 54.3.6 пунктом 54.3 статті 54 ПК України, яким визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях та відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, проведено розрахунок митних платежів, які підлягають сплаті до бюджету за митними деклараціями від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867, від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239, від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 на загальну суму платежів 318 003,21 грн в тому числі: ввізне мито - 59 549,55 грн, антидемпінгове мито - 124 770,98 грн та ПДВ - 133 682,68 грн.

Дане порушення кореспондується тим, що листом Рівненської митниці від 26.05.2023 №7.13-1/20/7-40/3529 надіслано відповідь митних органів Королівства Нідерланди від 14.03.2023 №NL22ZA00663064WZ (доведено листом ДМСУ від 28.04.2023 №26/26- 04/7.13/928) щодо результатів проведення перевірки автентичності документів, наданих при ввезенні на митну територію України товару «Сідельний тягач, марка DAF, модель FT CF75, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007, шасі XLRTE75PC0E785161...». Митними органами Королівства Нідерланди до відповіді долучено копію експортної декларації від 15.12.2021 №21NLKX7F0LAJVXWD58. На підставі даної експортної декларації продавцем BOON TRUCKS&TRAILRS (Нідерланди) реалізовано покупцю Kravchuk Yury (Україна), згідно інвойсу від 15.12.2021 №2021/375, за ціною 6000,00 Євро, на комерційних умовах поставки EXW Goes, сідельний тягач DAF FT CF75, шасі XLRTE75PC0E785161, про що свідчать дані виписки з банку, що була долучена до відповіді митних органів Королівства Нідерланди.

Митне оформлення транспортного засобу, що кореспондується за номером кузова НОМЕР_1 з відомостями витягу експортної митної декларації від 15.12.2021 №21NLKX7F0LAJVXWD58, здійснено за МД від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867. До митного оформлення за вказаною МД декларантом заявлено наступні відомості: продавець- CARWELL TRADE LTD, покупець ПП «Голдкар», рахунок від 17.12.2021 №237-12В, комерційні умови поставки DAP Bila Krynytsia, фактурна вартість - 4 275,00Євро. Митна вартість товару визначена декларантом за основним методом на рівні 131 914,96 грн.(4275,00 Євро), що менше фактурної вартості згідно інвойсу від 15.12.2021 №2021/375, наданого митними органами Королівства Нідерланди.

Отже, за результатами аналізу отриманих документів встановлено невідповідність інформації щодо назви відправника, отримувача, комерційних умов поставки, реквізитів рахунків, фактурної вартості товару, ввезеного на адресу ПП «Голдкар» за МД від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867. Разом з тим, що характеристики транспортного засобу (марка, модель, ідентифікаційний номер кузова) є ідентичними.

Також листом Рівненської митниці від 28.07.2022 №7.13-2/20/7-40/4126 надіслано відповідь митних органів Республіки Польща від 24.05.2022 №0201- IGM.541.496.2022.2.RLM (доведено листом ДМСУ від 15.07.2022 №26/26- 04/7.13/1062) щодо результатів проведення перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи при переміщенні через митний кордон України транспортного засобу: «Легковий автомобіль, марка VOLKSWAGEN, модель TOUAREG, календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення 2016, № кузова НОМЕР_2 …» на адресу ПП «Голдкар» за МД від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239.

Відповідно до експортної декларації від 29.12.2021 21PL402010E2045073, наданої митними органами Республіки Польща, на підставі якої здійснено вивезення транспортного засобу з території ЄС, фактурна вартість «автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, ідентифікаційний номер(VIN) - НОМЕР_2 , календарний рік виготовлення 2015, модельний рік виготовлення - 2016…» становить 20 000,00 євро (615 520,00 грн.), отримувачем товару зазначено Markiv Ivan ul.Sambirska, 130, 82100 Drohobych, відправником товару FORTIGA SP.Z O.O LUBARTOWSKA 71A, 20-123 LUBLIN, умови поставки - EXW LUBLIN. При ввезенні на митну територію України в митному режимі «імпорт», заявлена декларантом фактурна вартість даного автомобіля за МД типу ІМ40ДЕ від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239 відповідно до інвойсу від 29.12.2021 №393-12D становить 4500,00 євро (138 492,00 грн).

Митна вартість товару визначена декларантом за резервним методом та становить 184 656,00 грн. (6 000,00 Євро), що менше фактурної вартості згідно експортної декларації від 29.12.2021 21PL402010E2045073. Отримувач товару ПП «Голдкар». Відправником товару в інвойсі від 29.12.2021 №393-12D є CARWELL TRADE LTD New London House 1cv, 6 London Street, London city, United Kingdom, умови поставки DAP UA Дубно.

Відтак, за результатами аналізу отриманих документів встановлено невідповідність інформації щодо назви відправника, отримувача, комерційних умов поставки, реквізитів рахунків, фактурної вартості товарів, ввезених на адресу ПП «Голдкар» за МД від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239. Характеристики транспортного засобу (марка, модель, ідентифікаційний номер кузова) є ідентичними.

Щодо встановлених обставин суд звертає свою увагу на статтю 348 МК України, якою передбачено, що посадові особи митних органів під час проведення документальних виїзних перевірок підприємств з метою з`ясування питань перевірки мають право проводити зустрічні звірки (частина перша).

Підставою для проведення зустрічної звірки є потреба у перевірці відомостей, отриманих від особи, безпосередньо або опосередковано залученої до операцій з товарами, переміщеними через митний кордон України, у тому числі ввезеними на територію вільної митної зони або вивезеними з цієї території, чи від будь-якої іншої особи, яка може володіти документами та даними, необхідними для прийняття рішення за результатами перевірки, якщо така особа не надасть пояснень та необхідних документальних підтверджень на письмовий запит митного органу протягом трьох робочих днів з дати отримання запиту (частина друга).

Під час зустрічної звірки перевіряються дотримання вимог законодавства при здійсненні зовнішньоторговельних операцій, інформація, яка міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а також вид та обсяг операцій з товарами і здійснених розрахунків за них для з`ясування їх реальності та достовірності (частина третя).

Результати зустрічної звірки можуть бути використані виключно для підтвердження або спростування інформації, що міститься у митній декларації, декларації митної вартості, а також доданих до них комерційних та інших документах (частина четверта).

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина п`ята).

За результатами зустрічної звірки складається довідка, яка у десятиденний строк після завершення звірки надається для підписання керівнику підприємства, на якому проводилася звірка (частина шоста).

Судом встановлено, що покупець сідельного тягача DAF FT CF75, шасі НОМЕР_1 за експортною декларацією від 15.12.2021 №21NLKX7F0LAJVXWD58 - Kravchuk Yury (Україна), а автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель - TOUAREG, ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_2 за експортною декларацією від 29.12.2021 21PL402010E2045073 - Markiv Ivan (Україна).

Отже, на переконання суду, отримавши інформацію від уповноважених органів Королівства Нідерланди та Республіки Польща щодо надання документів до митного оформлення, які, можливого, містять неправдиві відомості про вартість товару, у митного органу виник обов`язок здійснити зустрічну звірку, відповідно до частини третьої статті 348 МК України, з метою підтвердження або спростування сумнівів щодо достовірності заявлених даних.

Встановлені розбіжності щодо ключових елементів операції, а саме сторін правочину, умов поставки та фактичної вартості вимагали застосування цього механізму як єдиного способу отримання достовірних даних та забезпечення належного контролю за дотриманням митного законодавства.

Таким чином, на підставі отриманих від іноземних держав документів та враховуючи характер виявлених невідповідностей, митний орган був зобов`язаний провести зустрічні звірки із суб`єктами, зазначеними в експортних митних деклараціях, з метою встановлення фактичних умов поставки та вартості товарів. Невчинення таких дій суперечить суті статті 348 МК України та принципу повного й об`єктивного з`ясування обставин при здійсненні митного контролю.

Окрім того, в матеріалах перевірки та доданих до відзиву документах відсутні будь-які докази звернення до зазначених у експортних деклараціях Нідерландів та Польщі, експортерів та імпортерів із офіційними запитами щодо надання документів, необхідних для підтвердження фактичних поставки та фактурної вартості транспортних засобів таким особам, або що такі експортери надавали відповіді на подібні звернення.

Також в акті перевірки не наведено доказів того, що документи, які були надані позивачем під час митного оформлення транспортних засобів по МД від 20.12.2021 №UA204040/2021/009867 та від 30.12.2021 №UA204080/2021/046239 були визнані недійсними, а тому митним органом не доведено, що саме ПП «Голдкар» надавались документи, які містять неправдиві відомості, а не ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (особи, які є покупцями, відповідно до експортних декларацій, наданих іноземними державами).

За результатами перевірки Волинською митницею встановлено також відсутність підстав для звільнення від сплати ввізного мита, антидемпінгового мита на товар №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількіст-17000шт.» за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/ 023262 ввезеного на адресу ПП «Голдкар».

Таким чином, ПП «Голдкар» не було нараховано та сплачено спеціальне мито при митному оформленні товару за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 на який передбачено таке мито, згідно рішення Міжвідомчої комісії від 21.04.2021 №СП-487/2021/441-03.

В контексті даного порушення судом встановлено, що ПП «Голдкар» за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 здійснено митне оформлення товару №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/ кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.» за кодом товару згідно УКТ ЗЕД із застосуванням пільги «223»: «Тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану на території України, товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу (крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу «живого» бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та товарів, які мають походження з країни, визнаної державою окупантом згідно із законом та/ або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом)». Зазначений вище товар було імпортовано на митну територію України за ставкою ввізного мита 5% на підставі сертифікату про походження товару від 15.04.2022 №S22920628, виданого експортером LIGA FLOR BV NIEUWLANDSTRAAT 47, 2533GN S-GRAVENHAGE, відповідно до якого, країною походження товару є Ефіопія. Згідно графи 47 МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 сума ввізного мита нарахована умовно (спосіб платежу 06) становить 11 140,27 грн.

Відповідач зазначає, що на звернення Волинської митниці від 31.08.2023 №7.3-15/10553 та від 01.03.2024 №7.3-2/15-03/15/2598 листами Державної митної служби України від 16.05.2024 №15/15-03-01/7/2660, від 31.05.2024 №15/15-03-01/7/2946 надіслано відповіді уповноваженого органу Королівства Нідерланди від 14.05.2024 №MvdW, від 28.05.2024 №MvdW про результати перевірки сертифікату про походження від 15.04.2022 №S22920628, що надавався під час оформлення товару за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 щодо якого встановлено особливі види мита. Уповноваженим органом не підтверджено автентичність зазначеного сертифікату та вказано на ряд відмінностей, які свідчать про його фальсифікацію. Враховуючи інформацію уповноваженого органу Королівства Нідерланди, сертифікат загальної форми від 15.04.2022 №S22920628 до товару №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/ кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.» за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 не може бути підставою звільнення від сплати спеціального мита, встановленого Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 21.04.2024 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту».

Так, відповідно до рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 16.04.2021 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту», яке набуло чинності 22.05.2021, до товарів «свіжі троянди» незалежно від їх країни походження та експорту, що можуть класифікуватися згідно з УКТ ЗЕД за кодом 06031100, застосовано спеціальні заходи строком на 3 роки шляхом запровадження спеціального мита у розмірі: з дня застосування спеціальних заходів в розмірі 56 %; через 12 місяців із дня застосування спеціальних заходів в розмірі 44,80 %; через 24 місяці з дня застосування спеціальних заходів в розмірі 35,84 %. Водночас, даним рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі встановлено, що дія спеціальних заходів не поширюється на імпорт в Україну товарів походженням з визначеного переліку країн, серед яких Федеративна Демократична Республіка Ефіопія.

Таким чином, на переконання відповідача, товар №1 «Зрізані квіти, придатні для складання букетів свіжі троянди з 1 листопада до 31 травня, в асортименті, латинська назва/кількість, шт. Rosa/17000шт. Загальна кількість-17000шт.» імпортований за кодом УКТ ЗЕД за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262 підлягає оподаткуванню антидемпінговим митом за ставкою 56,0% від митної вартості товару.

Суд зауважує, що рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 16.04.2021 №СП-487/2021/4411-03 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зрізаних свіжих троянд незалежно від країни походження та експорту» передбачено ряд країн, дія спеціальних заходів на які не поширюється на імпорт в Україну товару походженням з таких країн, серед яких: Республіка Ісландія, Князівство Ліхтенштейн, Королівство Норвегія, Швейцарська Конфедерація, Чорногорія, Азербайджанська Республіка, Республіка Вірменія, Республіка Білорусь, Республіка Казахстан, Киргизька Республіка, Республіка Молдова, Республіка Узбекистан, Республіка Таджикистан, Туркменістан, Ісламська Республіка Афганістан, Ангола, Бангладеш, Бенін, Бутан, Буркіна-Фасо, Бурунді, Камбоджа, Центральноафриканська Республіка, Чад, Союз Коморських Островів, Демократична Республіка Конго, Джибуті, Держава Еритрея, Федеративна Демократична Республіка Ефіопія, Гамбія, Гвінея, Гвінея-Бісау, Гаїті, Республіка Кірибаті, Лаоська Народно-Демократична Республіка, Королівство Лесото, Республіка Ліберія, Мадагаскар, Малаві, Малі, Мавританія, Мозамбік, М`янма, Непал, Нігер, Руанда, Демократична Республіка Сан-Томе і Принсіпі, Сенегал, Сьєрра-Леоне, Соломонові Острови, Федеративна Республіка Сомалі, Республіка Південний Судан, Республіка Судан, Демократична Республіка Східний Тимор, Того, Тувалу, Уганда, Об`єднана Республіка Танзанія, Вануату, Єменська Республіка, Замбія.

На переконання суду, у випадку коли автентичність сертифіката про походження від 15.04.2022 №S22920628 не була підтверджена компетентним органом Королівства Нідерланди, Волинська митниця була зобов`язана вжити всіх залежних від неї заходів для встановлення реального походження товару, оформленого за МД від 18.04.2022 №UA205140/2022/023262. Такий обов`язок випливає з принципів повного, об`єктивного й неупередженого з`ясування фактичних обставин у сфері митного контролю, а також із необхідності забезпечити правильне визначення режиму оподаткування товару.

Сам факт непідтвердження окремого документа не є тотожним встановленню конкретного походження товару. Визначення країни походження потребує дослідження всієї сукупності наявних доказів, включно з комерційними документами, умовами поставки, характером переміщення товару та інформацією від учасників зовнішньоекономічної операції. Митний орган, отримавши повідомлення про відсутність підтвердження сертифіката, повинен ініціювати отримання додаткових відомостей від органів країни фактичного відправлення.

У матеріалах перевірки відсутня інформація про те, що митниця здійснювала такі дії або отримувала будь-які відповіді, які б дозволили достовірно встановити походження товару. Відсутність таких матеріалів свідчить, що питання фактичного походження належним чином не досліджувалося.

За результатами аналізу наданих доказів суд приходить до висновку, що митним органом не доведено, що імпортований товар має походження з держав, на які поширюється дія спеціальних заходів. За таких умов висновки митного органу не можуть вважатися підтвердженими належними та допустимими доказами.

Волинською митницею також встановлено, що митне оформлення товарів згідно МД22UA54U3 від 03.11.2022, 22UA91U6 від 07.11.2022, 22UA28U7 від 10.11.2022, 22UA78U5 від 15.11.2022, 22UA32U7 від 10.11.2022, 22UA91U7 від 21.11.2022, 22UA72U4 від 28.11.2022, 22UA24U0 від 09.12.2022, 23UA71U7 від 09.01.2023, 23UA17U0 від 26.01.2023, 23UA41U3 від 09.01.2023, 23UA35U5 від 09.01.2023, 23UA29U7 від 09.01.2023, 23UA21U9 від 11.01.2023, 23UA12U0 від 17.01.2023, 23UA57U9 від 16.01.2023, 23UA66U7 від 18.01.2023, 23UA64U6 від 16.01.2023, 23UA06U2 від 17.01.2023, 23UA39U3 від 17.01.2023, 23UA78U2 від 17.01.2023, 23UA81U3 від 17.01.2023, 23UA86U9 від 17.01.2023, 23UA68U5 від 18.01.2023, 23UA86U8 від 23.01.2023, 23UA53U4 від 23.01.2023, 23UA55U6 від 17.01.2023, 23UA58U3 від 17.01.2023, 23UA83U9 від 18.01.2023, 23UA20U0 від 26.01.2023, 23UA77U7 від 26.01.2023, 23UA19U5 від 24.01.2023, 23UA38U0 від 25.01.2023, 23UA04U8 від 26.01.2023, 23UA60U7 від 20.01.2023, 23UA17U5 від 20.01.2023, 23UA97U1 від 23.01.2023, 23UA07U8 від 23.01.2023, 23UA15U9 від 24.01.2023, 23UA02U2 від 23.01.2023, 23UA11U8 від 23.01.2023, 23UA45U8 від 23.01.2023, 23UA62U0 від 23.01.2023, 23UA68U4 від 23.01.2023, 23UA70U6 від 23.01.2023, 23UA76U0 від 23.01.2023, 23UA26U2 від 24.01.2023, 23UA54U8 від 24.01.2023, 23UA61U5 від 24.01.2023, 23UA72U6 від 25.01.2023, 23UA80U2 від 25.01.2023, 23UA84U9 від 25.01.2023, 23UA03U6 від 26.01.2023, 23UA05U6 від 31.01.2023, 23UA85U0 від 31.01.2023, 23UA34U1 від 26.01.2023, 23UA52U0 від 27.01.2023, 23UA55U7 від 27.01.2023, 23UA02U9 від 31.01.2023, 23UA04U7 від 31.01.2023, 23UA01U0 від 31.01.2023, 23UA11U5 від 30.01.2023, 23UA15U0 від 09.02.2023, 23UA16U9 від 09.02.2023, 23UA89U0 від 03.02.2023, 23UA20U9 від 09.02.2023, 23UA50U5 від 08.02.2023, 23UA24U5 від 09.02.2023, 23UA86U2 від 14.02.2023, 23UA48U8 від 10.02.2023, 23UA45U0 від 10.02.2023, 23UA05U7 від 13.02.2023, 23UA09U2 від 21.02.2023, 23UA31U1 від 14.02.2023, 23UA27U6 від 16.02.2023, 23UA88U3 від 13.02.2023, 23UA91U4 від 13.02.2023, 23UA36U7 від 14.02.2023, 23UA43U9 від 16.02.2023, 23UA83U5 від 14.02.2023, 23UA06U0 від 15.02.2023, 23UA03U3 від 15.02.2023, 23UA26U0 від 15.02.2023, 23UA08U3 від 17.02.2023, 23UA52U7 від 20.02.2023, 23UA59U8 від 21.02.2023, 23UA18U8 від 17.02.2023, 23UA73U2 від 21.02.2023, 23UA00U0 від 21.02.2023, 23UA79U4 від 22.02.2023, 23UA97U3 від 20.02.2023, 23UA25U0 від 20.02.2023, 23UA28U8 від 20.02.2023, 23UA35U5 від 20.02.2023, 23UA83U0 від 20.02.2023, 23UA80U0 від 21.02.2023, 23UA74U9 від 22.02.2023, 23UA14U0 від 24.02.2023, 23UA92U7 від 23.02.2023, 23UA02U3 від 23.02.2023, 23UA04U1 від 23.02.2023, 23UA53U2 від 24.02.2023, 23UA31U5 від 24.02.2023, 23UA43U8 від 24.02.2023, 23UA75U0 від 24.02.2023, 23UA95U6 від 28.02.2023, 23UA13U9 від 02.03.2023, 23UA49U2 від 24.02.2023, 23UA51U4 від 24.02.2023, 23UA20U9 від 24.02.2023, 23UA02U5 від 28.02.2023, 23UA60U4 від 28.02.2023, 23UA81U2 від 28.02.2023, 23UA37U6 від 06.03.2023, 23UA84U0 від 28.02.2023, 23UA13U6 від 28.02.2023, 23UA90U5 від 28.02.2023, 23UA40U5 від 02.03.2023, 23UA43U0 від 03.03.2023, 23UA69U1 від 01.03.2023, 23UA36U2 від 03.03.2023, 23UA55U7 від 20.03.2023, 23UA88U2 від 07.03.2023, 23UA42U7 від 10.03.2023, 23UA09U0 від 10.03.2023, 23UA80U0 від 07.03.2023, 23UA19U9 від 13.03.2023, 23UA62U3 від 08.03.2023, 23UA40U1 від 09.03.2023, 23UA31U0 від 08.03.2023, 23UA49U8 від 08.03.2023, 23UA70U0 від 08.03.2023, 23UA37U8 від 10.03.2023, 23UA40U9 від 10.03.2023, 23UA49U0 від 10.03.2023, 23UA95U0 від 09.03.2023, 23UA46U3 від 10.03.2023, 23UA48U1 від 10.03.2023, 23UA14U3 від 13.03.2023, 23UA32U4 від 13.03.2023, 23UA45U3 від 13.03.2023, 23UA19U0 від 14.03.2023, 23UA23U0 від 17.03.2023, 23UA48U3 від 13.03.2023, 23UA23U0 від 14.03.2023, 23UA35U1 від 13.03.2023, 23UA36U0 від 13.03.2023, 23UA50U5 від 13.03.2023, 23UA51U4 від 13.03.2023, 23UA53U2 від 13.03.2023, 23UA25U1 від 14.03.2023, 23UA35U6 від 14.03.2023, 23UA72U4 від 15.03.2023, 23UA13U1 від 16.03.2023, 23UA03U1 від 17.03.2023, 23UA56U6 від 20.03.2023, 23UA76U5 від 20.03.2023, 23UA85U0 від 20.03.2023, 23UA16U5 від 20.03.2023, 23UA41U3 від 20.03.2023, 23UA73U2 від 21.03.2023, 23UA72U7 від 29.03.2023, 23UA89U3 від 07.04.2023, 22UA14U1 від 18.10.2022, 22UA16U2 від 20.10.2022, 22UA24U0 від 24.10.2022, 22UA29U3 від 25.10.2022, 22UA72U2 від 25.10.2022, 22UA48U8 від 03.11.2022, 22UA98U5 від 31.10.2022, 22UA49U9 від 31.10.2022, 22UA65U4 від 04.11.2022, 22UA67U2 від 04.11.2022, 22UA73U0 від 04.11.2022, 22UA56U3 від 07.11.2022, 22UA59U0 від 07.11.2022, 22UA64U0 від 07.11.2022, 22UA20U4 від 10.11.2022, 22UA31U8 від 10.11.2022, 22UA21U6 від 09.11.2022, 22UA29U9 від 09.11.2022, 22UA29U6 від 10.11.2022, 22UA62U0 від 10.11.2022, 22UA67U1 від 14.11.2022, 22UA64U6 від 14.11.2022, 22UA77U8 від 14.11.2022, 22UA80U3 від 21.11.2022, 22UA83U0 від 21.11.2022, 22UA46U8 від 16.11.2022, 22UA38U6 від 18.11.2022, 22UA05U7 від 22.11.2022, 22UA37U9 від 22.11.2022, 22UA95U3 від 21.11.2022, 22UA18U9 від 22.11.2022, 22UA20U0 від 02.12.2022, 22UA81U2 від 21.11.2022, 22UA86U8 від 21.11.2022, 22UA08U7 від 21.11.2022, 22UA98U5 від 23.11.2022, 22UA00U9 від 23.11.2022, 22UA33U0 від 23.11.2022, 22UA19U2 від 25.11.2022, 22UA71U2 від 28.11.2022, 22UA76U5 від 24.11.2022, 22UA68U4 від 28.11.2022, 22UA15U1 від 28.11.2022, 22UA56U5 від 05.12.2022, 22UA01U0 від 28.11.2022, 22UA60U1 від 28.11.2022, 22UA89U2 від 28.11.2022, 22UA94U1 від 28.11.2022, 22UA52U0 від 29.11.2022, 22UA16U7 від 05.12.2022, 22UA67U6 від 06.12.2022, 22UA35U2 від 01.12.2022, 22UA57U4 від 05.12.2022, 22UA63U2 від 05.12.2022, 22UA51U4 від 12.12.2022, 22UA18U8 від 02.12.2022, 22UA66U9 від 14.12.2022, 22UA93U0 від 07.12.2022, 22UA18U0 від 12.12.2022, 22UA86U3 від 13.12.2022, 22UA91U2 від 13.12.2022, 22UA88U6 від 15.12.2022, 22UA74U0 від 07.12.2022, 22UA14U0 від 13.12.2022, 22UA35U9 від 13.12.2022, 22UA49U7 від 14.12.2022, 22UA71U8 від 14.12.2022, 22UA84U8 від 12.12.2022, 22UA31U4 від 16.12.2022, 22UA67U8 від 14.12.2022, 22UA94U4 від 15.12.2022, 22UA02U2 від 15.12.2022, 22UA00U4 від 15.12.2022, 22UA25U6 від 16.12.2022, 22UA23U8 від 20.12.2022, 22UA76U8 від 21.12.2022, 22UA58U1 від 22.12.2022, 22UA69U5 від 22.12.2022, 22UA80U1 від 28.12.2022, 22UA00U3 від 23.12.2022, 22UA81U6 від 26.12.2022, 22UA25U0 від 27.12.2022, 22UA48U7 від 22.12.2022, 22UA50U9 від 22.12.2022, 22UA52U1 від 26.12.2022, 22UA87U0 від 26.12.2022, 22UA81U9 від 23.12.2022, 22UA00U5 від 27.12.2022, 22UA55U9 від 26.12.2022, 22UA08U8 від 27.12.2022, 22UA68U2 від 29.12.2022, 22UA91U8 від 27.12.2022, 22UA99U5 від 29.12.2022, 22UA38U6 від 30.12.2022, 22UA40U8 від 30.12.2022, 22UA82U4 від 30.12.2022, 22UA83U3 від 30.12.2022, 22UA68U0 від 30.12.2022 здійснено із застосуванням преференції за кодом «410» «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абзац перший частини першої ст. 29 додатка I-А «Тарифний графік України» до глави I розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею»(скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони)» відповідно з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VІІ, статті 17 Протоколу І «щодо визначення концепції «походження товарів» та методів адміністративного співробітництва» та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів.

При цьому, відповідно до частини першої статті 45 МК України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

З 01.01.2016 застосуванню підлягає Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 (далі - Угода про асоціацію), розділом IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» якої встановлено порядок здійснення торгівлі товарами -, що походять з територій Сторін.

Відповідно до статті 26 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва).

Згідно з статтею 27 розділу IV Угоди про асоціацію для цілей цієї Глави «мито» включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона, виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди про асоціацію, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу ІІ «Визначення концепції «походження товарів» Протоколу І до Угоди про асоціацію, з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу : (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною першою статті 16 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V «Підтвердження походження» Протоколу 1 до Угоди про асоціацію.

Згідно з положеннями цієї статті сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Таким чином, наявність сертифікату з перевезення товару EUR.1 є обов`язковою та визначальною умовою для застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного позивачем товару.

Статтею 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію).

Пунктом 3 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію передбачено, що перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Згідно з пунктом 5 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Відповідно до пункту 6 статті 33 Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

З аналізу наведеного вище слідує, що у разі митного оформлення товару, який ввозиться з країн Європейського Союзу, платники мита та податків мають право скористатися тарифними преференціями, передбаченими Угодою про асоціацію між Україною та ЄС. Застосуванню таких пільг передує дотримання декларантом умов, визначених Угодою та Протоколом І до неї. Як загальне правило, декларант має подати сертифікат перевезення товару EUR.1, за винятком випадків, коли може бути подана декларація інвойс.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ПП «Голдкар» разом з наведеними вище МД надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR 1 (Movement certificate EUR), які зазначені у графі 44 митних декларації під кодом 0954 «сертифікати з перевезення товару EUR.1». Країна походження товару у графі 34 митної декларації була заявлена декларантом на підставі відомостей наявних у сертифікаті з перевезення товару EUR.1.

До товару застосована зменшена ставка мита 1,3%, 2,7%, 3,6%, 10%, відповідно до даних наведених у графі 47 МД сума ввізного мита, що була нарахована складає 11 857 923,79 грн.

Відповідно до статей 31 та 32 Доповнення 1 до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товару, який оподатковується преференційними ставками мита, на звернення Волинської митниці від 06.12.2023 №7.3-15/15098 Держмитслужбою було направлено на перевірку до уповноважених органів Республіки Угорщина, Республіки Бельгія сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 згідно Додатку 2, видані експортером «CARGOAVTO OU Harju maakond, Tallinn, Lasnamaelinnaosa, Vaike-Paala tn 2, 11415, Estonia».

Митним органом встановлено, що листом Державної митної служби України від 31.05.2024 №15/15-03--01/7/2939 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Угорщина від 24.05.2024 № про результати перевірки сертифікатів з перевезення товару EUR.1 згідно Додатку 2, яким визнано фальсифікованими сертифікати з перевезення товару EUR.1, що подавалися під час митного оформлення імпортером ПП «Голдкар».

Враховуючи інформацію уповноваженого митного органу Республіки Угорщина, відповідач прийшов до висновку, що товари, зазначені в сертифікатах з перевезення EUR.1 не мають преференційного походження відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, а товар, зазначений в сертифікатах з перевезення товару EUR.1 не має преференційного походження і тому до нього не може бути застосовані тарифні преференції.

Листом Державної митної служби України від 20.11.2024 №15/15-03-01/7/5974 надіслано лист уповноваженого органу Республіки Бельгія від 01.10.2024 №2024/N6A2N30/00015972/2 про результати перевірки сертифікатів з перевезення EUR.1 за МД згідно Додатку 2.

За результатами розгляду відповіді від уповноваженого органу Бельгії статус походження товарів у сертифікатах походження товару EUR.1 за МД згідно Додатку 2 не підтверджено митницею у відповідності до вимог Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та не може бути застосований преференційних режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

Встановлені порушення призвели до заниження ПП «Голдкар» податкових зобов`язань по сплаті митних платежів за МД згідно Додатку 2 на загальну суму 14 229 508,57 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 11 857 923,79 грн та ПДВ на суму 2 371 584,78 грн.

Дії посадових осіб регіональних митниць, пов`язані з оформленням та направленням до Держмитслужби звернень щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару, виданих компетентними органами іноземних держав, регламентовані Порядком направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару, затвердженим наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 (далі - Порядок № 1050).

Пунктом 2 Порядку № 1050 визначено, що його дія поширюється на сертифікати, які подаються при ввезенні товарів на митну територію України відповідно до статті 282 Митного кодексу України.

Згідно з пункту 3 Порядку № 1050, звернення щодо проведення перевірки направляються митними органами до Держмитслужби лише у таких випадках: якщо є достатні підстави для сумнівів стосовно дійсності сертифікатів; якщо є достатні підстави для сумнівів у вірогідності даних, наведених у сертифікатах; за дорученням Держмитслужби, для проведення вибіркової перевірки.

Отже, для проведення перевірок митними органами, чітко визначено критерії, якими вони мають керуватися при прийнятті рішення щодо проведення перевірок, а саме: якщо є достатні підстави для сумнівів стосовно дійсності сертифікатів; якщо є достатні підстави для сумнівів у вірогідності даних, наведених у сертифікатах; за дорученням Держмитслужби, для проведення вибіркової перевірки.

Суд встановив, що Волинська митниця у акті перевірки не навела жодних обставин, які могли б викликати сумніви щодо походження товару, ввезеного позивачем. Також не було зазначено про наявність достатніх підстав для сумнівів у справжності сертифікатів або достовірності інформації, що в них міститься. Крім того, відсутні дані про надання Держмитслужбою доручення на проведення вибіркової перевірки.

Таким чином, товари, які були ввезені позивачем в Україну, згідно з митними деклараціями, походять з Європейського Союзу та відповідають правилам походження, що регулюють преференційну торгівлю з Україною, з чого слідує, що позивач виконав усі митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур.

Суд зазначає, що підставою для донарахування митних платежів слугувала інформація, отримана від уповноважених органу Бельгії, згідно з якою товари не мають преференційного походження, оскільки експортер не надав достатніх доказів на підтвердження їх преференційного походження та від уповноважених органу Угорщини про те, що товари не мають преференційного походження, тоді як сертифікати не були перевірені постфактум.

Варто також зауважити, що інформація, яка зазначена в листах іноземних держав не може бути єдиним та беззаперечним доказом порушення позивачем митних правил. Оскільки до митного оформлення ПП «Голдкар» надало всі документи, передбачені чинним законодавством, які були видані експортером і підтверджують право позивача на застосування преференційного режиму.

Підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, походження ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.10.2023 у справі № 380/2869/22.

Під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав Волинській митниці всі необхідні документи для завершення митних процедур та щодо достовірності, достатності, повноти або належності яких з боку митного органу не було жодних зауважень та ним не відмовлено у застосуванні преференцій з ввізного мита на товари, що возяться на територію України. Також зі змісту листів уповноважених органів не вбачається підтвердження фіктивності (недійсності) Сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 чи підтвердження походження товару іншого, ніж ЄС.

Разом з тим, сертифікат з перевезення товару є офіційним документом, у відповідності до якого настають чітко визначені законом юридичні наслідки, для його спростування такий документ потребує встановлення його у відповідності до закону нечинним, підробленим чи недійсним.

Сам по собі сумнів, навіть якщо він і є обґрунтованим, на думку відповідача, не може бути підставою для позбавлення особи законного права - права на розмитнення товару із застосуванням преференції, оскільки це суперечить принципам здійснення державної митної справи, як законності та презумпції невинуватості, згідно із статтею 8 МК України.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому, беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Волинської митниці від 14.03.2025 №UA46, від 14.03.2025 №UA47, 14.03.2025 №UA48, 14.03.2025 №UA49.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 24224,00 грн, що був сплачений платіжною інструкцією від 21.07.2025 №1030.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Волинської митниці від 14.03.2025 №UA46, від 14.03.2025 №UA47, від 14.03.2025 №UA48, від 14.03.2025 №UA49.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Приватного підприємства «ГОЛДКАР» судовий збір в розмірі 24224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «ГОЛДКАР» (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Марцинюка Андрія, будинок 35, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385).

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 17.12.2025.