Справа № 560/8752/24
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8752/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

16 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просив визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 24.01.2024 № 013410705.

Ухвалою від 17.06.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

На виконання ухвали суду від 17.06.2024 представник позивача подав до суду заяву, в якій вказує, що статтею 102 ПКУ врегульоване питання застосування строків давності визначених податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів. Згідно з пунктом 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України. Стверджує, що два зазначені приписи ПКУ по - різному регулюють ті самі відносини і при цьому суперечать один одному, тому відповідно до пункту 56.21 статті56 ПК України перевагау має надаватись одній із цих законодавчих норм, а саме пункту 56.18 статті 56 ПК України, що передбачає більш тривалий строк для звернення до суду (1095 днів). Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення від 21.01.2024 №158/10-36-07-08, який складений за результатами фактичної перевірки, оскаржений до Києво-Святошинського районного суду Київської області. За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення постановою від 26.03.2024 (яка оприлюднена до загального доступу 31.05.2024) суд закрив провадження, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вважає вагомими факти, встановлені постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2024, у зв`язку із тим, що отримати текст вказаної постанови суду не було реальної можливості, хоча заходи для цього вживались, тому пропустив встановлений законом процесуальний строк для оскарження податкового повідомлення-рішення від 24.01.2024 № 013410705 до суду з підстав, що не залежали від нього. Зокрема, причиною звернення до суду із пропуском встановлених КАС України строків зазначає військову агресію російської федерації проти України, яка розпочалася 24.02.2022.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 224 року визнано неповажними причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 , позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернуто позивачеві.

Не погодившись з постановленою ухвалою, позивач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом правильно встановлені обставини справи для вирішення процесуального питання та надано їх належну правову оцінку.

Частиною 2 ст. 312 КАС України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку, що платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Встановив, що підставою звернення до суду слугувало податкове повідомлення-рішення від 24.01.2024 №013410705, яке позивач оскаржував до ДПС України в адміністративному порядку. Рішення за результатами розгляду скарги позивач отримав 09.04.2024.

До суду звернувся 10.06.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення, встановленого ПК України. Посилання представника позивача на те, що зміст постанови від 26.03.2024 у справі №369/1503/24, якою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрите, до позивача доведений не був, а ознайомитись з постановою суду вдалось 31.05.2024 у Єдиному реєстрі судових рішень, суд не бере до уваги, оскільки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не позбавляло останнього права оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення у строк, який передбачений чинним процесуальним законодавством. Зокрема, підставою винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував акт перевірки від 22.12.2023 №28507/10/36/07/, а не постанова про адміністративне правопорушення від 21.01.2024 №158/10-36-07-08.

Зазначив, що посилання позивача на запровадження в Україні воєнного стану, як на поважну причину пропуску строку звернення з позовом до суду, суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надані докази наявності реальних перешкод щодо підготовки та подання до суду позову, спричинених введенням воєнного стану і військовою агресією російської федерації проти України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що представник позивача не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду не навів обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду, тому позовну заяву слід повернути позивачу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України, зі змісту якої вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору.

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.56.19 ст.56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту п.56.2, 56.3, 56.17 ст.56, п.57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України.

Згідно з підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 сформулював висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Вказані висновки в подальшому застосовані Верховним Судом у постановах від 18.12.2024 у справі №640/11762/22 та від 25.12.2024 у справі № 440/4592/23.

Підставою звернення до суду слугувало податкове повідомлення-рішення від 24.01.2024 №013410705, яке позивач оскаржував до ДПС України в адміністративному порядку. Рішення за результатами розгляду скарги позивач отримав 09.04.2024. В свою чергу до суду останній звернувся 10.06.2024, тобто з пропуском місячного строку, та після спливу значного періоду часу після зміни судової практики відповідно до постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19.

Поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Посилання позивача на те, що позов подано в межах 1095 денного строку, тобто, звернувся до суду в межах визначених законодавством процесуальних строків колегія суддів відхиляє, оскільки у даному випадку строк для оскарження спірного податкового повідомлення рішення триває протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Щодо посилання скаржника на те, що зміст постанови від 26.03.2024 у справі №369/1503/24, якою провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрито, до позивача доведено не було, а ознайомитись із постановою суду вдалось 31.05.2024 у Єдиному реєстрі судових рішень, суд зазначає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не позбавляло останнього права оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення у строк, який передбачений законодавством.

Стосовно запровадження в Україні воєнного стану суд зазначає наступне.

Введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Такий підхід відповідає усталеній практиці Верховного Суду.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини. Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постанові від 28.11.2022 у справі № 140/11951/21.

Однак, таких доказів поважності причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду, саме через обмеження, впроваджені у зв`язку з введенням воєнного стану, військовою агресією російської федерації проти України, позивач суду не надав. Також, позивач не надав доказів щодо його мобілізації у зв`язку із введенням воєнного стану.

Зазначена заява обґрунтована лише загальними підставами неможливості звернення до суду у відведений час, та не містить доказів неможливості вчинення процесуальної дії та необхідність більшого часу.

Зважаючи на це, наведені представником позивача у своїй заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом не можуть вважатися поважними, адже вони непідтверджені належними доказами.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. При цьому не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Представник позивача не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.