Справа № 620/2618/25
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/2618/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування позивачу до стажу служби в Національній поліції України наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислуги років з 10.08.2006 до 05.05.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі;

зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 10.08.2006 до 05.05.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Позов мотивовано тим, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ, оскільки здійснювалась в порядку, установленому законодавством для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Суд ухвалою від 04.04.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач, протягом встановленого судом строку, подав відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, оскільки при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу. У вказаному переліку служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби відсутня, тому спірний період не може бути зарахований позивачеві до стажу служби в поліції.

Позивачем подано відповідьна відзив, в якій він спираючись на усталену судову практику в даній категорії справ, вважає, що у відзиві відповідач жодним чином не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, а також невірно протрактував норми чинного законодавства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 з 10.08.2006 було зараховано курсантом до Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань на підставі наказу Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань №71о/с від 30.07.2006 та прийнято на службу до Державного департаменту України з питань виконання покарань (підтверджується записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та послужному списку Д-004390).

Відповідно до наказу Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань №76о/с від 10.08.2006 позивачу присвоєно спеціальне звання рядовий внутрішньої служби (підтверджується записом у послужному списку Д-004390).

10.07.2010 позивач закінчив навчання (проходження служби) у Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань (наказ Чернігівського юридичного коледжу Державного департаменту України з питань виконання покарань від 10.07.2010 №82о/с) та йомуі було присвоєне первинне спеціальне звання середнього начальницького складу ДКВС України «лейтенант внутрішньої служби» (відповідно до наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань №79о/с від 09.07.2010), що також підтверджується послужним списком Д-004390.

Для подальшого проходження служби після закінчення вищого навчального закладу, позивача було розподілено та направлено на службу на посаду інспектора Новгород Сіверського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, підрозділ Сосницького району управління ДДУПВП у Чернігівській області (наказ Управління ДДУПВП в Чернігівській області від 11.08.2010 №176о/с), що підтверджується послужним списком Д-004390 та біографічною довідкою.

01.02.2011 позивача було переведено до Чернігівського слідчого ізолятора управління ДДУПВП у Чернігівській області, де він обіймав посаду інспектора (з мобілізаційної роботи та цивільної оборони) групи з мобілізаційної роботи та цивільної оборони Чернігівського слідчого ізолятора управління ДДУПВП у Чернігівській області (наказ Управління ДДУПВП в Чернігівській області від 19.01.2011 №15о/с), що підтверджується послужним списком та біографічною довідкою ОСОБА_1 , виданою державною установою «Чернігівський слідчий ізолятор». На даній посаді я перебував до 01.08.2012.

Під час перебування на даній посаді позивачу було присвоєно чергове спеціальне звання старший лейтенант внутрішньої служби відповідно до наказу Управління ДДУПВП в Чернігівській області від 31.07.2012 №138о/с.

01.08.2012 позивача було переведено на посаду старшого інспектора (з професійної підготовки) сектору по роботі з особовим складом Чернігівського слідчого ізолятора управління ДДУПВП у Чернігівській області (наказ Управління ДДУПВП в Чернігівській області від 31.07.2012 №137о/с), що підтверджується послужним списком та біографічною довідкою ОСОБА_1 виданою державною установою «Чернігівський слідчий ізолятор». На даній посаді позивач перебував до 15.09.2014.

15.09.2014 у зв`язку із організаційно-штатними заходами позивач був призначений на посаду старшого інспектора (з професійної підготовки) сектору по роботі з персоналом Чернігівського слідчого ізолятора управління ДПтС України у Чернігівській області (наказ Управління ДПтС України в Чернігівській області від 10.09.2014 №130о/с). Під час перебування на даній посаді позивачуі було присвоєно чергове спеціальне звання капітан внутрішньої служби відповідно до наказу Управління ДПтС України в Чернігівській області від 31.07.2015 №117о/с-15.

03.04.2017 у зв`язку із організаційно-штатними заходами позивач був призначений на посаду старшого інспектора (з професійної підготовки) сектору по роботі з персоналом Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» (наказ Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» 36/ос-17 від 03.04.2017).

В подальшому, наказом Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» №42/ ос-17 від 20.04.2017 «Про звільнення ОСОБА_1 », капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 , старшого інспектора (з професійної підготовки) сектору по роботі з персоналом Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» було звільнено зі служби згідно із п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) у запас Збройних Сил України з 05.05.2017.

Після звільнення з установи, в подальшому позивача було прийнято на службу до Національної поліції України (наказ Департаменту партульної поліції №319о/с від 23.08.2017), що підтверджується записом в трудовій книжці, копією послужного списку №0169333 та довідкою управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.02.2025 №49.

Разом з тим, до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідачем не було зараховано стаж служби у Державній кримінально виконавчій службі України.

11.02.2025 позивач звернувся зі зверненням до відповідача з метою зарахування стажу служби в ДКВС України до вислуги років у поліції. Проте, отримавши відповідь на звернення від 21.02.2025 №2957-2025 позивачу було відмовлено у зарахуванні стажу служби у ДКВС України.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами ст.78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною 2 ст.78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, ч.5 ст.23 Закону України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України Про Національну поліцію, а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які урегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, ч.1 ст.6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Таким чином, враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які нею виконувались на момент проходження служби, статус позивача, суд дійшов висновку, що стаж служби в Державній кримінально-виконавчій службі України має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.10.2022 у справі №160/11127/20.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №240/30024/21, у якій зазначено, що служба в органах Державної кримінально виконавчої служби України прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, оскільки здійснювалась вона в порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а тому має такий же правовий статус і повинна в силу пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII зараховуватися до стажу служби в поліції.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача у листі-відмові на висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, з огляду на таке.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г).

У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 Велика Палата Верховного Суду указала на те, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Велика Палата Верхового Суду звертає увагу на те, що слово "подібний" в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Конкретизація полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими

В той же час, спірні правовідносини, які були предметом розгляду у справі №520/2067/19, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України наявної на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислуги років з 10.08.2006 до 05.05.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції України наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 10.08.2006 до 05.05.2017 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Департамент патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, )..

Повний текст рішення суду складено 16.12.2025.

Суддя Л.О. Житняк