Справа № 420/30271/25
Суддя: Михайлюк О. А.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем україни

справа № 420/30271/25

провадження № 2-а/521/274/25

12 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси

Михайлюк О.А., розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

04 вересня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Троян Олександр Сергійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративні правопорушення про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року справа передана за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії прийнято та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2025 року адміністративну справу №420/30271/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 року справу передано на розгляд судді Михайлюку О.А.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить висновку, що розгляд даних позовних вимог не належить до компетенції Хаджибейського районного суду м. Одеси, як адміністративного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно статті 2, частини першої 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу. Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну, альтернативну, виключну і за зв`язком справ.

Предметна юрисдикція адміністративних справ полягає у їх розгляді однорідними адміністративними судами залежно від заявленого предмету спору.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 13.11.2024 року (справа №140/10981/24)

Правилами ст. 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Так, згідно приписів ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Перелік справ, підсудних місцевим загальним судам, як адміністративним судам, є вичерпним та ширшому тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду,якщо: 1)до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване у встановленому законом порядку, місце проживання (перебування) якого ранішене було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування); 2)при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 3)після відкриття провадження у справі суд встановить, що справан алежить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 4)після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 5)ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу; 6)однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або судя цього суду; 7) справа підлягає розгляду як зразкова у порядку, визначеному статтею 290 цього Кодексу.

Відповідно до статті 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду (частина третя цієї статті).

Із приписів частини першої статті 30 КАС України випливає, що первинно положення цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору, і, коли з`являються обставини, що зумовлюють зміну територіальної підсудності. Саме тому, щоб унеможливити пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності,закон встановив заборону.

Положення частини другої статті 30 КАС України, які відсилають до положень статті 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав територіальної підсудності.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отже, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС України.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Зазначені висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 року у справі № 855/364/19.

Таким чином, суд зазначає, що позивач, пред`являючи вказаний адміністративний позов із зазначенням у ньому доказів та мотивів звернення до суду, позовні вимоги в частині протиправності дій відповідача, наполягає на відсутності факту притягнення його до адміністративної відповідальності.

Матеріали справи також не містять ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку.

Суддею встановлено, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії не належить до предметної юрисдикції Хаджибейського районного суду м. Одеси, проте належить до предметної юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду, оскільки, предмет спору у даній справі є протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, суддя зазначає, що пред`явлені позовні вимоги не відносяться до предметної юрисдикції місцевого загального суду, як адміністративного суду, а підлягають розгляду саме окружним адміністративним судом.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.

Суд зазначає, що у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність, оскільки на час звернення із даним позовом, з огляду на підстави та предмет позову, спір підлягає вирішенню саме Одеським окружним адміністративним судом, яким помилково справа передана до Київського районного суду міста Одеси, а в подальшому помилково передана до Хаджибейського районного суду міста Одеси.

Суд вказує на те, що предметна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

З урахуванням викладеного, адміністративний позов не підсудний Хаджибейському районному суду міста Одеси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 20, 29, 30, 171, 256, 295, 297 КАС України, суддя -

ухвалив:

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд за територіальною юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя: О.Михайлюк

12.12.25