Справа № 520/28047/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 р. Справа № 520/28047/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/28047/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач), в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 08.09.2023 №335 в частині увільнення позивача від посади командир відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ВОС-420182А і призначення на нижчу посаду - оператором радіорелейної станції 2 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , ВОС-460543А.

23.10.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу термін - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення;

- належним чином завірених доказів, які б підтверджували наявність непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

05.11.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що ним було надано до суду першої інстанції ряд медичних документів, які належним чином не були досліджені і їм не надано правової оцінки. Також суд не прийняв до уваги, що після отримання усіх необхідних документів у відповідача в липні 2024 році позивач почав оформлювати документи в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зайнято більше двох місяців. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що у період з 02.08.2024 по 16.08.2024, з 20.01.2025 по 03.02.2025 та з 15.07.2025 по 29.07.2025 перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з положеннями частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено такі обставини справи.

21.10.2025 позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 08.09.2023 №335 в частині увільнення позивача від посади командир відділення командно-штабних машин радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 ВОС-420182А і призначення на нижчу посаду - оператором радіорелейної станції 2 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , ВОС-460543А.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано позивачу термін - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення;

- належним чином завірених доказів, які б підтверджували наявність непереборних та об`єктивних перешкод, труднощів, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

У вищезазначеній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідачем на адресу адвоката було направлено витяг з оскаржуваного наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2023 №335, що підтверджується листом військової частини від 17.03.2025, який надано позивачем до матеріалів справи. Отже, про спірний наказ позивач, у разі не оголошення та/або не вручення йому особисто, мав дізнатися з дати його отримання на адвокатський запит. Водночас до суду позов було подано 21.10.2025, тобто поза межами місячного строку, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України.

28.10.2025 позивачем на адресу Харківського окружного адміністративного суду було направлено заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій ОСОБА_1 вказав, що перебував на військовій службі до 07.06.2024 включно, тому в період проходження служби не мав можливості звернутися за фаховою правничою допомогою, оскільки постійно знаходився в зоні активних бойових дій. Після звільнення з військової служби та отримання усіх документів від в/ч НОМЕР_1 в липні 2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для оформлення документів, процедура зайняла близько двох місяців. У період з 02.08.2024 по 16.08.2024 перебував на лікуванні. Про можливість захисту своїх прав дізнався у січні 2025 року, а тому звернувся за правничою допомогою до адвоката. В період з 20.01.2025 по 03.02.2025 перебував на лікуванні. Також позивач зазначив, що на фоні постійних обстрілів навесні та влітку 2025 року в нього погіршився стан здоров`я і він був змушений проходити неодноразове обстеження стану здоров`я. В липні 2025 року позивач був повторно госпіталізований на лікування.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що про наказ №335 від 08.09.2023, який оскаржується, позивач дізнався ще у 2023 році. Після зазначених обставин 07.06.2024 позивача було звільнено зі служби, а звернувся він до суду з позовом за захистом порушених прав лише 21.10.2025. Також суд не прийняв доводи позивача про те, що 19.01.2025 після ознайомлення в мережі інтернет з можливістю захисту порушених прав, ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до адвоката, оскільки договір про надання правничої допомоги було укладено 19.01.2025, 17.03.2025 на адвокатський запит надано адвокату Муратовій О.О. відповідь і копію оскаржуваного наказу. Отже, в зазначений період часу до звернення до суду позивач мав можливість скористатися своїм правом звернення до суду у строки, передбачені чинним законодавством України, оскільки не знаходився весь час на лікуванні, і після отримання адвокатом відповіді на запит та копії оскаржуваного наказу мав можливість звернутися вчасно до суду. Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про те, що підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду у період з 08.09.2023 (дата прийняття оскаржуваного наказу) по 21.10.2025 (дата звернення до суду з позовом) є неповажними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Реалізація цього права передбачає, зокрема, дотримання порядку, визначеного процесуальним законом, в тому числі щодо строків звернення до адміністративного суду.

За змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини 1 статті 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно зі статтею 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, в спірних правовідносинах підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України, який обраховується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 08.09.2023 №335, а відповідну позовну заяву було подано 21.10.2025.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що визнаючи неповажними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом суд першої інстанції не врахував медичних документів, які були надані разом із заявою про поновлення строку. Також суд не прийняв до уваги, що після отримання усіх необхідних документів у відповідача в липні 2024 році позивач почав оформлювати документи в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зайняло більше двох місяців. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що у період з 02.08.2024 по 16.08.2024, з 20.01.2025 по 03.02.2025 та з 15.07.2025 по 29.07.2025 перебував на стаціонарному лікуванні.

Надаючи оцінку зазначеним доводам колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

При вирішенні питання щодо поновлення строку на подання позовної заяви суд визначаючи чи є причини пропуску такого строку поважними оцінює, зокрема, тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду колегія суддів звертає увагу, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду віл 20.03.2024 у справі №560/14349/23.

Усталеною є практика Верховного Суду, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що стали перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, що він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом, якщо особа наведе поважні причини пропуску такого строку і надасть належні докази, які це підтверджують.

Колегія суддів приймає до уваги посилання апелянта на те, що у зв`язку з оформленням документів в ІНФОРМАЦІЯ_1 в липні 2024 року, перебуванням на лікуванні у періоди з 02.08.2024 по 16.08.2024, з 20.01.2025 по 03.02.2025, з 15.07.2025 по 29.07.2025 і проходженням медичних обстежень 07.10.2024, 17.04.2025, 07.05.2025, 15.10.2025 ОСОБА_1 не мав можливості звернутися до суду з цим позовом у встановлений строк.

Водночас колегія суддів зауважує, що листом від 17.03.2025 відповідач надав представнику позивача копію оскаржуваного наказу, з яким ОСОБА_1 зміг ознайомитись і достовірно знав про його існування, однак з позовом до суду звернувся лише 21.10.2025, тобто більше, ніж через 6 місяців після отриманні копії наказу.

При цьому апелянт не навів обставин, які унеможливили його звернення до суду у період з 30.07.2025 (наступний день після останнього стаціонарного лікування) до моменту звернення до суду, тобто протягом більш, ніж двох місяців.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не навів достатніх і переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а тому правильно встановив обставини справи і постановив ухвалу про повернення позовної заяви з додержанням норм процесуального права.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 294, 312, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року по справі № 520/28047/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк