Справа № 120/10427/25
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/10427/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

16 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Шидловського В.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Пращерук М. О.,

представника позивача: Пилипак Я.С.,

представника відповідача: Македонського О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мако-Таніда" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТАНІДА" звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 29.04.2025 № UA619 та № UA618 від 29.04.2025.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької митниці від 29.04.2025 №UA619, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання" на суму 247532 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот тридцять дві) гривні 34 копійки.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької митниці від 29.04.2025 № UA618 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 1044256 (один мільйон сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 57 копійок та штрафних санкцій на суму 261064 (двісті шістдесят одна тисяча шістдесят чотири) гривні 14 копійок.

Стягнуто з Вінницької митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТАНІДА" сплачений судовий збір у сумі 18634 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 24 копійки.

Стягнуто з Вінницької митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКО-ТАНІДА" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 року розгляд справи призначено на 09.12.2025 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що гідно наказу Вінницької митниці від 29.01.2025 №29, відповідно до плану-графіка проведення документальних планових перевірок, затвердженого наказом Державної митної служби України від 10.12.2024 №1314 на підставі норм пункту 7 частини першої статті 336, статті 345, частини третьої статті 346 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VІ, проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "МАКО-ТАНІДА" за період з 20.04.2023 по 31.01.2025.

За результатами проведеної перевірки складено акт №14/25/7.12-19/44932216 від 11.04.2025 року, у висновках якого зафіксовано порушення ТОВ "МАКО-ТАНІДА", а саме:

- статті 49, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 4, 5 статті 58, частини 1, 8 статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита в період, що перевірявся, на загальну суму 247532,34 грн.;

- пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010, в результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 1044256,57 грн.

Не погодившись із виявленими порушеннями позивач скористався правом на подання заперечень. Разом із тим, на думку позивача, вказані заперечення залишились без належного розгляду.

На підставі відповідних висновків перевірки, 29.04.2025 року винесено податкові повідомлення-рішення форми "Р" №UA619, яким ТОВ "МАКО-ТАНІДА" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» на суму 247532,34 грн. та №UA618, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 1044256,57 грн. та штрафних санкцій на суму 261064,14 грн.

Керуюсь статей 56 Податкового кодексу України, 08.05.2025 підприємство подало скаргу до контролюючого органу вищого рівня щодо скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень від 29.04.2025 № UA619, від 29.04.2025 № UA618.

Рішенням контролюючого органу від 23.05.2025 №1/10-06/13/3285 продовжено строк розгляду скарги до 08.07.2025.

За результатами розгляду скарги Державною митною службою України прийнято рішення №1/10-06/13/4224 від 08.07.2025, яким прийняті Вінницькою митницею податкові повідомлення-рішення від 29.04.2025 № UA618 та № UA619 залишено без змін, а скаргу ТОВ "МАКО-ТАНІДА" від 08.05.2025 без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ "МАКО-ТАНІДА" звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 271 Митного кодексу України (далі МК України) мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом пунктів 1, 4 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Статтею 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митна декларація реєструється та приймається митним органом у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (частини 1, 5, 8 статті 264 МК України).

За змістом частини 1 статті 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно з частиною першою статті 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів (п. 1 ч.1 ст. 279 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Згідно з пп.3 п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України (підпункт в пункту 185.1 статті 185 ПК України).

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів (пункт 190.1 статті 190 ПК України).

Як уже встановлено судом, між ТОВ МАКО-ТАНІДА та Global Logistics Trade, LLC (США) укладено зовнішньоекономічний контракт від 19.04.2023 року № 2023/19-04 на поставку товару в асортименті, згідно з інвойсами. Ціна за одиницю товару вказується в інвойсах. Умови оплати товару вказуються в інвойсі на кожну партію.

Станом на 01.04.2025 року ТОВ МАКО-ТАНІДА повністю розраховалось з постачальником Global Logistics Trade, LLC (США), згідно контракту № 2023/19-04 від 19.04.2023 року. Акт взаємних розрахунків № 6 за період: 19.04.2023р. - 01.04.2025 р.

ТОВ МАКО-ТАНІДА в митному режимі імпорту оформлено ввезення товару за наступними митними деклараціями:

1) за МД від 22.06.2023 №23UA16U6: Відправник/Експортер товару - компанія АККІМ YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів - Туреччина. Заявлена фактурна вартість товарів 29657,18 USD/ 1084521,55 грн. Митна вартість 1097515,96 грн. При доставці вантажів застосовувались умови поставок згідно ІНКОТЕРМС - CPT UA KIEV. Продавець: Global Logistics Trade, LLC (США), згідно контракту № 2023/19-04 від 19.04.2023 року.

2) за МД від 23.06.2023 №23UA99U0: Відправник/Експортер товару - компанія АККІМ YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів - Туреччина. Заявлена фактурна вартість товарів - 32705,02 USD/1195976,79 грн. Митна вартість - 1207956,12 грн. При доставці вантажів застосовувались умови поставок згідно ІНКОТЕРМС - CPT UA KIEV. Продавець: Global Logistics Trade, LLC (США), згідно контракту № 2023/19-04 від 19.04.2023 року.

3) за МД від 27.06.2023 № 23UA96U7: Відправник/Експортер товару - компанія АККІМ YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів - Туреччина. Заявлена фактурна вартість товарів - 24916,32 USD/ 911154,49 грн. Митна вартість - 924248,16 грн. При доставці вантажів застосовувались умови поставок згідно ІНКОТЕРМС - CPT UA KIEV. Продавець: Global Logistics Trade, LLC (США), згідно контракту № 2023/19-04 від 19.04.2023 року.

Вінницькою митницею було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог законодавста України з питань митної справи за період 20.04.2023 по 31.01.2025 року.

За результатами порівняння даних, що містяться в первинних документах для здійснення митного оформлення, з даними (матеріалами), отриманими від митних органів Туреччини, доведених листом Координаційно-моніторингової митниці від 17.04.2024 №7.9-1/20-5/7/1260 (лист Департаменту міжнародної взаємодії від 29.03.2024 №26/26-04/7.9/844), аналізу кількісних та вартісних показників документів, які стосуються оцінюваних товарів та можуть мати вплив на складові митної вартості товарів, встановлено порушення повноти декларування складових митної вартості.

За результатами розгляду відповіді, надісланої митними органом Туреччини встановлено, що за результатами митних декларацій, оформлених у їхньому Управлінні від імені компанії AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (ІПН ) та рахунків-фактур, копії яких додано, встановлено, що під час порівняння рахунків-фактур, доданих до митних експортних декларацій в митному Управлінні Туреччини із рахунками-фактурами, представленими митним службам України, при декларуванні товару, який транспортувався відповідними транспортними засобами, було встановлено, що кількість місць та вага відповідає, проте загальна вартість рахунку-фактури не відповідає.

За результатами перевірки отриманих копій документів встановлено, що турецькі експортні декларації було оформлено на підставі інвойсів, реквізити яких співпадають з інвойсами, що подані до митного оформлення митним органам України, кількість місць відповідає заявленій, товари ідентичні по фізичним та якісним характеристикам, однак інформація щодо вартості товарів відрізняється від тієї, що зазначена в документах, поданих до митного оформлення в Україні, а саме: - за митною декларацією від 22.06.2023 №23UA16U6 гр.2 (Відправник/ Експортер) компанія AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY (Туреччина)), заявлена вартість товару 29657,18 доларів США/ 1084521,55 грн., митна вартість - 1097515,96 грн., вага брутто 22020 кг., до МД додано інвойс №IH1220 від 16.06.2023, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), покупець - ТОВ МАКО-ТАНІДА, умови поставки CPT KYIV, в якому зазначено відправник - AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів Туреччина. Також, додано пакувальний лист від 16.06.2023 №IH1220, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), згідно якого вага брутто складає 22020 кг., авто номер - АВ8263HM/ НОМЕР_1 . Згідно інформації, отриманої від митних органів Туреччини встановлено, що AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S., ISTANBUL, оформлено експортну декларацію від 16.06.2023 №23341300EX00489160 на загальну суму 84571,92 доларів США та рахунок-фактуру до експортної декларації №IH1220 від 16.06.2023, виданого компанією AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S., в якому зазначено умови поставки FCA, загальна вартість товару 84571,92 доларів США, в примітці рахунку-фактури до експортної декларації зазначено: загальна сума (FCA Стамбул/Туреччина ) 84571,92 дол. США.; спосіб оплати: після відвантаження товару; виробник: AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S.жуваного судового рішення.

Перевіркою встановлено, що відповідно до рахунку-фактури від 16.06.2023 №IH1220, доданого до експортної декларації, оформленої в Туреччині, із рахунком-фактурою наданим до митного оформлення в Україні на товар, який також декларувався як такий, що транспортувався транспортним засобом із номерним знаком НОМЕР_2 / НОМЕР_1 , було встановлено що кількість місць та вага відповідає, товар є ідентичним, проте загальна вартість рахунку-фактури не відповідає. Згідно рахунку-фактури №IH1220 від 16.06.2023, наданого митним органом Туреччини, вартість товару становить 84571,92 доларів США, відповідно до рахунку_фактури №IH1220 від 16.06.2023 наданого до митного оформлення товару в Україні становить 29657,18 доларів США, різниця складає 54914,74 доларів США (по курсу на дату оформлення митної декларації складає 2008155,16 грн.). Експортер) компанія AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY (Туреччина)), заявлена вартість товару 32705,02 доларів США/ 1195976,79 грн., митна вартість товару 1207956,12 грн., вага брутто 22180 кг., до МД додано інвойс №IH1236 від 19.06.2023, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), покупець - ТОВ МАКО-ТАНІДА, умови поставки CPT KYIV, в якому зазначено відправник - AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів - Туреччина. Також, додано пакувальний лист від 19.06.2023 № IH1236, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), згідно якого вага брутто складає 22180 кг., авто номер - НОМЕР_3 /АВ7191XF.

Згідно інформації, отриманої від митних органів Туреччини встановлено, що AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S., ISTANBUL оформлено експортну декларацію від 20.06.2023 №23341300EX00495438 на загальну суму 70 355,88 доларів США та рахунок-фактуру до експортної декларації №IH1236 від 19.06.2023, виданого компанією AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S., в якому зазначено умови поставки FCA, загальна вартість товару - 70355,88 доларів США, в примітці рахунку-фактури до експортної декларації зазначено: загальна сума (FCA Стамбул/Туреччина ) 70355,88 дол. США.; спосіб оплати: після відвантаження товару; виробник: AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S.; походження товарів: Туреччина; фірма покупець ТОВ МАКО-ТАНІДА, 21022, Україна, м. Вінниця, вул. Київська, буд.175, каб.313, код 44932216. В подальшому товари були відправлені компанією AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. транспортним засобом із номерним знаком НОМЕР_3 / НОМЕР_4 через систему NCTS під номером 23TR5020 від 20.06.2023, вагою брутто 22180 кг. отримувач ТОВ МАКО-ТАНІДА.

Перевіркою встановлено, що відповідно до рахунку-фактури від 19.06.2023 №IH1236, доданого до експортної декларації, оформленої в Туреччині, із рахунком-фактурою наданим до митного оформлення в Україні на товар, який також декларувався як такий, що транспортувався транспортним засобом із номерним знаком НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , що кількість місць та вага відповідає, товар є ідентичним, проте загальна вартість рахунку-фактури не відповідає. Згідно рахунку-фактури №IH1236 від 19.06.2023, наданого митним органом Туреччини, вартість товару становить 70355,88 доларів США, відповідно до рахунку-фактури №IH1236 від 19.06.2023 наданого до митного оформлення товару в Україні становить 32705,02 доларів США, різниця складає 37650,86 доларів США. (по курсу на дату оформлення митної декларації складає 1376839,24 грн.). - за митною декларацією від 27.06.2023 №23UA96U7 гр.2 (Відправник/Експортер) компанія AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY (Туреччина)), заявлена вартість товару 24916,32 доларів США/ 911154,94 грн., митна вартість товару 924248,16 грн., вага брутто 22280 кг., до МД додано інвойс №IH1288 від 23.06.2023, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), покупець - ТОВ МАКО-ТАНІДА, умови поставки CPT KYIV, в якому зазначено відправник - AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. (YESILBAYIR MAH.SIMSIR SOK, N.22 HADIMKOY/ARNAVUT. ISTANBUL/TURKEY. Країна походження товарів Туреччина. Також додано пакувальний лист від 23.06.2023 № IH1288, виданий компанією Global Logistics Trade, LLC (США), згідно якого вага брутто складає 22280 кг., авто номер АВ2732XP/AB8262HM. Згідно інформації, отриманої від митних органів Туреччини встановлено, що AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S., ISTANBUL, оформлено експортну декларацію від 23.06.2023 №23341300EX00510453 на загальну суму 69403,20 доларів США та рахунок-фактуру до експортної декларації №IH1288 від 23.06.2023,жуваного судового рішення.

Перевіркою встановлено, що відповідно до рахунку-фактури від 23.06.2023 №IH1288, доданого до експортної декларації оформленої в Туреччині, із рахунком-фактурою наданим до митного оформлення в Україні на товар, який також декларувався як такий, що транспортувався транспортним засобом із номерним знаком НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , було встановлено що кількість місць та вага відповідає, товар є ідентичним, проте загальна вартість рахунку-фактури не відповідає. Згідно рахунку-фактури №IH1288 від 23.06.2023, наданого митним органом Туреччини, вартість товару становить 69403,20 доларів США, відповідно до рахунку_фактури №IH1288 від 23.06.2023 наданого до митного оформлення товару в Україні становить 24916,32 доларів США, різниця складає 44486,88 доларів США. (по курсу на дату оформлення митної декларації складає 1626822,92 грн.). Вартість зазначених вище товарів, оформлених згідно МД від 22.06.2023 №23UA16U6, від 23.06.2023 №23UA99U0 та від 27.06.2023 №23UA96U7 занижена на загальну суму 137 052,48 дол. США / 5 011817,32 грн., ніж зазначена в документах, отриманих від митних органів Туреччини, чим порушено пункт 2 частини 2 статті 52 МК України.

Отже, із інформації наведеної у відповіді від митних органів Туреччини податковий орган дійшов до висновку, що позивачем занижено податкові зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 1 291 788,91 грн. (ввізне мито 247 532,34 грн., податок на додану вартість 1 044 256,57 грн.).

Надаючи оцінку даним твердженням відповідача, суд враховує наступне.

Так, суд першої інстанції виснував, що відповідно до частини 5 статті 45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Отже, системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку щодо можливості митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, щодо посилання суду першої інстанції як на неіснуючу норму (ч.5 ст.45 МК України), яка була виключена після набрання чинності Законом №2856-1Х від 23.08.2022 року і який набрав чинності 23.09.2022 року. До 23.09.2022 року зазначена норма регулювала запит про перевірку документів про походження товару, але не вказувала на конкретний строк у самій частині, а відсилала до інших норм. З 23.09.2022 набрала чинності редакція, де ч.5 ст.45 (із попередніми формулюваннями про строки) була виключена, а замість цього введено нові пункти, які встановлюють загальний строк для надсилання запиту про перевірку до 1095 днів.

Таким чином, сама редакція статті (як верифікація) залишилась, але частина про строки перевірки була змінена та інтегрована в нові пункти, що стосуються строку перевірки до 1095 днів.

При цьому, колегія суддів погоджується, що відповідачем не наведено обставин за яких після завершення митного оформлення виникла обґрунтована підозра, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, що є самостійною підставою, яка вказує на неправомірність дій у цій частині перевірки.

Щодо долучених до матеріалів справи листа уповноважених митних органів Туреччини, на підставі яких відповідач дійшов висновку про заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 1291788,91 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Отже, враховуючи вимоги вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що документально підтверджена інформація отримана від уповноважених органів іноземних держав повинна бути легалізована у спосіб передбачений чинним законодавством України (консульська легалізація та проставляння апостилю).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №821/2067/17.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем долучено до матеріалів справи лист Департаменту міжнародної взаємодії від 29.03.2024 Nє26/26-04/7/844 на підставі якого встановлено порушення повноти декларування складових митної вартості.

При цьому у письмових запереченнях від 18.09.2025 року представником відповідача вказано, що документи, які використовуються для митних цілей не потребують консульської або дипломатичної легалізації. Разом із тим до матеріалів справи долучено акт виконаних робіт від 09.12.2024 щодо перекладу листа на українську мову.

Втім правильність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Згідно з пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Таким чином лише переклади документів, оформлені з дотриманням зазначених вимог можуть визнаватися належними та допустимими доказами у судовому процесі.

Таким чином судом встановлено, що відповідач не надав перекладених українською мовою та засвідчених у встановленому законом порядку документів, зокрема, листа уповноважених органів Туреччини, які були покладені в основу висновків про порушення позивачем митного законодавства.

Зазначені документи є неналежним чином оформленими відповідно до вимог чинного законодавства щодо використання документів іноземного походження.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав підлягають обов`язковому перекладу українською мовою з подальшим нотаріальним засвідченням правильності такого перекладу відповідно до вимог статті 79 Закону України "Про нотаріат".

Відсутність дотримання цих вимог унеможливлює визнання таких документів як належних доказів у справі.

Отже, наданий відповідачем лист уповноважених органів Туреччини не може вважатися допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам щодо форми та змісту доказів, передбаченим чинним законодавством.

Відтак, він не може бути правомірною підставою для формування висновків перевірки щодо наявності порушень з боку позивача.

Таким чином, фактично митним органом не надано підтвердження щодо офіційного перекладу листа наданого митним органом Туреччини. Більше того під час здійснення документальної перевірки уповноважену особу позивача було ознайомлено із документом, який складений мовою, якою не володіє представник.

Також доречно зазначити про відсутність існування офіційного перекладу вказаного листа на момент прийняття органом акту перевірки, оскільки із наявного в матеріалах справи листа №7.12-1/19.03/13/2740 від 02.05.2025, Е- квитанції від 23.06.2023, від 19.06.2023, від 16.06.2023 зазначено, що покупцем товару являється компанія Constanta Trade FZE AL Shmookh Business Centr One UAQ QAQ Free Trade Zone Umm Al Quwain U.A.E., а продавцем AKKIM YAPI KIMYASALLARI SANAYI VE TICARET A.S. та дані Е-квитанції адресовані саме до компанії Constanta Trade FZE.

Втім відповідні обставини не були враховані відповідачем під час прийняття оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що податкові повідомлення-рішення Вінницької митниці № UA619 та №UA618 від 29.04.2025 є протиправними та підлягають скасуванню.

Переглядаючи правильність прийнятого судом першої інстанції рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В даному ж випадку, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги № 11/07 від 11.07.2024, акт виконаних робіт № 1 від 30.09.2025 та платіжну інструкцію №5СЕ2-М268-АВАС-7ХЕС від 18.08.2025 на загальну суму 20000 грн.

В той же час, відповідач заперечує щодо відшкодування витрат на правову допомогу, вказуючи на те, що заявлений розмір судових витрат є неспівмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт. Тому, просить зменшити витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас при вирішенні питання щодо обґрунтованості цих витрат суд зважає на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), згідно якої суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі N 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18).

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що на користь позивача належить стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 грудня 2025 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Шидловський В.Б. Сапальова Т.В.