Справа № 200/5288/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року справа №200/5288/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 29 вересня 2025 року) у справі № 200/5288/25 (суддя в І інстанції Зеленов А.С.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

Донецький державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вартість утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 (двадцять дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 42 коп.) та судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ в розмірі 22 667,42 грн, у зв`язку із звільненням з Національної поліції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 по суті виступає певним алгоритмом дій для досудового врегулювання спору, згідно з вимогами якого ДонДУВС вчинив всі залежні від його поведінки та передбачені Порядком дії, аби забезпечити можливість Відповідача добровільно відшкодувати витрати на навчання.

Фактично, Позивач виконав умови, передбачені пунктом 5 Порядку, направивши Відповідачу повідомлення № 7546/07-2025 від 24.05.2025 про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з його утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ за останньою відомою Позивачу адресою Відповідача, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території.

Фактично, Позивач був позбавлений можливості направити особі повідомлення із подальшим його врученням, у зв`язку із тимчасовою окупацією окремих територій України, що є об`єктивною (непереборною) обставиною, незалежною від волі та поведінки Позивача, а Відповідач не міг отримати та не отримував вказаний лист. Таким чином, вказаний пункт Порядку станом на сьогодні, у зв`язку із введенням воєнного стану по всій території держави є колізійним, оскільки Позивач відповідно до вимог виконує всі дії, що залежні від нього, проте не може вважатися відповідальним за їх ефективність та отриманий результат чи відсутність будь-якого результату.

Зокрема, Позивач вважає, що в умовах воєнного стану існують об`єктивні перешкоди для належної реалізації механізму, передбаченого пунктом 5 Порядку. Направлення повідомлення за останньою відомою адресою Відповідача, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, автоматично унеможливлює його фактичне отримання та своєчасне реагування на вимоги Позивача.

Крім того, правова невизначеність у застосуванні норм Порядку створює ситуацію, за якої одна сторона, яка по суті виконує свої обов`язки (Позивач) не може гарантувати ефективність процедур, що є необхідними передумовами для подальшого стягнення витрат у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, Позивач по суті позбавлений реальної можливості захисту свого права в суді, оскільки колізійність норм Порядку в умовах воєнного стану та неможливість належного виконання процедурних вимог через об`єктивні обставини, що не залежать від волі Позивача, ставлять під сумнів ефективність судового захисту. Позивач виконав усі дії, передбачені Порядком, проте через фізичну неможливість Відповідача отримати повідомлення про відшкодування витрат через окупацію окремих територій суд не визнає це належним досудовим врегулюванням спору. Відсутність чітких законодавчих роз`яснень щодо подібних ситуацій ставить під загрозу саму можливість судового стягнення витрат. Таким чином, ситуація, що склалася фактично унеможливлює реалізацію Позивачем свого права на ефективний судовий захист, що суперечить принципу верховенства права та гарантіям доступу до правосуддя закріпленим у Конституції України та міжнародних нормативно-правових актах.

З вищевикладеного вбачається, що єдиним правильним рішенням задля належного повідомлення Відповідача є направлення повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати за адресою його нинішнього перебування на підконтрольній українській владі території. Оскільки за адресою реєстрації Відповідача з березня 2022 року активно проводились і надалі ведуться бойові дії, тому на думку ДонДУВС логічним є те, що Відповідач мав би вимушено покинути вказану територію.

ДонДУВС наголошує на тому, що добросовісно вжив усіх заходів передбачених чинним законодавством України, а саме Порядком №261 задля повідомлення Відповідача про обов`язок відшкодувати витрати.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_1 , 15.08.2021 наказом № 361 о/с від 20.07.2021 зарахована на навчання до Донецького державного університету внутрішніх справ.

Наказом від 06.07.2022 № 285 о/с рядового поліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 06.07.2022.

Донецьким державним університетом внутрішніх справ № 7546/07-2023 від 24.05.2025 складено повідомлення про відшкодування витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, яке направлено засобами поштового зв`язку відповідачу та повернуто 04.06.2025 у зв`язку з тим, що зазначена на конверті остання відома адреса відповідача знаходиться на не підконтрольній Україні території та не обслуговується у зв`язку з відсутністю поштового зв`язку.

Відповідно до довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 до 06.07.2022 навчання у Донецькому державний університет внутрішніх справ становить 22 667,42 грн.

Докази сплати заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 22 667,42 грн в матеріалах справи відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

На підставі ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно із ч. 2 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 цієї статті визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 №261 (надалі Порядок №261).

Відповідно до пункту 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Згідно з пунктом 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктом 4 Порядку №261 встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Відповідно до пункту 5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що копія конверту поштового відправлення Донецького державного університету внутрішніх справ, яка датована 04.06.2025, адресована ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , повернута відправнику з причин «територія окупована», не містить опису вкладення, тобто неможливо встановити, що саме було відправлено позивачем відповідачу.

Копії контракту про здобуття освіти в Донецькому державному університеті внутрішніх справ між позивачем, відповідачем матеріали справи не містять.

Верховний Суд неодноразово, в тому числі й у постановах від 30.08.2022 в справі №480/8200/20 та від 14.12.2022 в справі №520/5837/2020, акцентував увагу на тому, що за правилами положень статті 74 Закону №580-VIII та пункту 8 Порядку №261 право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

У постановах від 23.09.2021 в справі №520/11540/19, від 30.08.2022 в справі №480/8200/20, від 14.12.2022 в справі №520/5837/2020 та від 14.09.2023 в справі №520/6175/19 Верховний Суд констатував, що відповідно до Порядку №261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачеві повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.

Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було відраховано з університету та звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію» ще 06.07.2022. У той час, матеріали справи містять, що повідомлення про відшкодування витрат було складено позивачем лише 26.05.2025, тобто заходів суб`єктом владних повноважень щодо погашення заборгованості не вживалося майже напротязі трьох років. Твердження позивача про відсутність в нього телефонного номеру ОСОБА_1 не приймаються судом, оскільки зазначення у відповідному контракті номеру телефону відповідача передбачається положеннями Наказом МВС України від 01.03.2017 № 173, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 березня 2017 р. за № 321/30189 «Про затвердження типових форм контрактів про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських».

На підставі наведеного, оскільки відсутнє підтвердження вжиття суб`єктом владних повноважень своєчасних та дієвих заходів щодо направлення повідомлення про відшкодування витрат відповідачем, відсутні докази щодо відмови відповідача у добровільному відшкодуванні суми витрат на його утримання в Університеті, у позивача відсутні законні підстави для звернення з адміністративним позовом про стягнення таких витрат, а тому є передчасним звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 200/5288/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 16 грудня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук