Справа № 520/20987/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 грудня 2025 р.Справа № 520/20987/25
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Перцова Т.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І. М., Катунова В. В., Подобайло З. Г., по справі 520/20987/25

за позовом ОСОБА_1

до Господарського суду Луганської області , Державної судової адміністрації України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, заявник) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Господарського суду Луганської області (далі - перший відповідач), Державної судової адміністрації України (далі - другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Господарського суду Луганської області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в період з 01.05.2025 по 31.07.2025, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн;

- стягнути з Господарського суду Луганської області, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020) за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода», на користь позивача заборгованість з належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 в розмірі 166 680,00 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 зі здійсненням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2025 році в розмірі 3028,00 грн;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020) за кодом економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода», виплати належної суддівської винагороди за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 в розмірі 166 680,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.12.2025 по справі 520/20987/25 визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Ральченко І.М., судді - Подобайло З.Г., Катунов В.В.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі № 520/20987/25 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи.

Адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 року по справі №520/20987/25 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Луганської області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 12.12.2025 року в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань № 3 без виклику осіб, які беруть участь у справі.

12.12.2025 через підсистему "Електронний суд" позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г., в обґрунтування якої зазначено, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 по справі №520/20987/25 та встановлено учасниками справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу разом з доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом 10 днів від дати отримання копії ухвали, однак цього ж дня, не дочекавшись закінчення установленого колегією суддів строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2025 закінчено підготовку до розгляду адміністративної справи та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 12.12.2025 в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у залі судових засідань № 3 без виклику осіб, які беруть участь у справі.

На переконання позивача наведені обставини порушують визначений законом процесуальний порядок апеляційного перегляду адміністративних справ та є обставинами, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності суддів Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г. під час розгляду цієї справи.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2025 заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. - визнано необгрунтованою.

Передано справу для вирішення питання про відвід суддів у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 40 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

На виконання ч. 8 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

В силу ч. 11 ст. 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Другого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2025 для вирішення питання про відвід визначено суддю Перцову Т.С., яка не входить до складу суду, що розглядає справу.

На підставі ч. 8 ст. 40 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали даної справи, доводи, якими обґрунтовано заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г., суд дійшов висновку про відсутність визначених процесуальним законом підстав для задоволення вказаної заяви, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді є презумпцією, поки не надано доказів протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Особа яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи.

Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г., заявник фактично не погоджується з ухвалою суду про призначення справи до апеляційного розгляду, прийнятою за участю колегії суддів Ральченка І.М., суддів Катунова В.В., Подобайло З.Г. Вважає, що постановлення такої ухвали до закінчення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу є порушенням норм процесуального закону та свідчить про упереджене ставлення вищезазначеної колегії суддів до розгляду справи № 520/20987/25.

Надаючи оцінку вказаним доводам заявника, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 307 КАС України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду.

Водночас, чинним процесуальним кодексом не визначено чітку послідовність дій та не встановлено період протягом якого суддя-доповідач має доповісти колегії про проведення підготовчих дій та можливість призначення справи до розгляду.

В межах підготовки цієї справи до розгляду не вирішувалося питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції та з огляду на відсутність клопотань від учасників справи не вирішувалася питання про виклик свідків, призначення експертизи, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, що виключає необхідність відтермінування дати проведення доповіді судді про проведення підготовчих дій.

При цьому, суд зауважує, що як строк на подання відзиву на апеляційну скаргу (10 днів), так і момент з якого такий строк починає відлік (від дати отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження) було встановлено саме в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 11.12.2025 по справі № 520/20987/25, а отже прийняття колегією суддів ухвали про призначення справи до апеляційного розгляду жодним чином не впливає ані на право учасників справи подати такий відзив, ані на строки його подання.

Крім того, КАС України не містить заборони щодо можливості призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції до моменту надходження від іншого учасника справи відзиву на апеляційну скаргу.

Фактично доводи заявника пов`язані з його незгодою з процесуальним рішенням колегії суддів та припущеннями про неупередженість колегії суддів, яке не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

Отже, наведена позивачем у заяві про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г., обставина не може слугувати підставою для відведення суддів як така, що викликає сумнів у їх неупередженості або об`єктивності.

Відповідно, з огляду на наведене вище, вимоги поданої заяви ґрунтуються на власному тлумаченні положень КАС України та особистих припущеннях заявника, які не підтверджені жодними доказами.

Крім того, заявником не наведено інших підстав для відводу суддів, передбачених ст.ст. 36, 37 КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки підстави для відводу заявником належним чином не обґрунтовані та не доведені останнім, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г. у справі № 520/20987/25 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Ральченка І.М., Катунова В.В., Подобайло З.Г. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Перцова Т.С.