Справа № 280/5706/25
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2025 року м.Дніпросправа № 280/5706/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі №280/5706/25 (суддя Батрак І.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника адвоката звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно знаходження позивача - представниці дискримінованої групи громадян України, євреїв та не євреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю - у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами. Ця заборонена дискримінація полягає у застосуванні до позивачки не передбаченого законодавством порядку розрахунку пенсії із протиправним втручанням та безпідставним внесенням змін до її електронної пенсійної справи в режимі макетної обробки, без використання стандартних алгоритмів розрахунку пенсії ІКІС ПФУ, у значно меншому фіксованому розмірі, без автоматичних перерахунків, осучаснення й індексації у розмірі, в порядку та у спосіб, не передбачених чинним законодавством на момент нарахування до виплати, зокрема у розрахунках у протолах/разрахунку №20 від 05.03.2025, протоколів індивідуального перерахунку за період з 07.10.2009 по 31.11.2016 та з 01.02.2020 по 30.04.2025;

- зобов`язати відповідача вжити позитивні дії:

1) негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом:

- скасування всіх змін, внесених відповідачем до електронної пенсійної справи позивачки в режимі макетної обробки, як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень;

- скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства, зокрема протоколів/розрахунків №20 від 05.03.2025, протоколів індивідуального перерахунку за період з 07.10.2009 по 31.11.2016 та з 01.02.2020 по 30.04.2025;

2) застосувати до позивачки загальний, передбачений законом порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або макетного втручання в електронну пенсійну справу;

3) включити позивачку до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати;

4) розробити та впровадити заходи щодо недопущення подальшої дискримінації громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема позивачки, у тому числі шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями, проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України;

5) зобов`язати відповідача в подальшому утримуватися від ручного втручання у справу позивачки та забезпечити здійснення всіх розрахунків на виконання цього рішення виключно в автоматичному режимі, передбаченому комп`ютерною системою ведення пенсійних справ, як це відбувається щодо інших пенсіонерів;

6) нарахувати та виплатити позивачці компенсацію за майнову шкоду в сумі 623 450,00 грн;

7) здійснити перерахунок поточної пенсії позивача та недоотриманої пенсії позивачки починаючи з 07.10.2009 відповідно до ст. 27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42, п. 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", саме: в чинній редакції на момент виконання судового рішення та здійснити виплату нарахованої пенсії за винятком виплаченої суми компенсації за майнову шкоду та виплачених відповідачем сум пенсій за вказаний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

8) нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за моральну шкоду в сумі 250 000,00 грн;

9) здійснити виплату на визначений позивачем банківський рахунок.

Ухвалою суду від 08.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху на підставі ст.ст. 160, 161 КАС України, а позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 10 календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду документу про сплату судового збору в розмірі 8720,64 грн, оформленого відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача, діючи в інтересах останньої, подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а і реальним.

Представник позивача наполягає, що у заявленому спорі мова йде про одну вимогу немайнового характеру, інші вимоги є підпорядкованими. Наполягає, що судом неправильно розраховано суму судового збору, позивач заплатила судовий збір у відповідному розмірі. Отже, у суду не було законних підстав для повернення позовної заяви.

Відповідач своїм правом подати письмовий відзив на скаргу позивача не скористався.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів розглядає апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, в порядку письмового провадження, у відповідності до ч.2 ст.312 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 згідно з п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, прийшов до висновку, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, яку суд залишав без руху, не сплатила судовий збір у розрахованій судом сумі. Доводи представника позивача, викладені у заяві, поданій на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд відхилив.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Позивач звернулася до суду з позовом, оскільки вважає, що бездіяльність відповідача призвела до її дискримінації як громадянки України, яка виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю. На думку представника позивача, яким подано позов до суду, усі вимоги позивача взаємопов`язані та похідні від основної, тому кожну з них слід розглядати як логічне продовження першої. Це свідчить про наявність однієї немайнової позовної вимоги з похідними положеннями, а не кількох самостійних. Саму конструкцію можна провести від будь - якої позовної вимоги в позові до інших, коли інші будуть похідними від першої, що є безумовним доказом, що у справі йде мова про одну немайнову позовну вимогу з похідними вимогами від першої.

Суд, залишаючи позовну заяву без руху, вказав позивачу, що оскільки нею заявлено дев`ять вимог немайнового характеру, а в матеріалах справи відсутні як докази сплати судового збору, так і докази звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, вона має надати суду документ про сплату судового збору в розмірі 8720,64 грн.

Представником позивача на виконання ухвали суду від 08.07.2025 року подано заяву, до якої долучено докази сплати судового збору у сумі 968,96грн..

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були законні підстави для повернення позовної заяви позивача згідно п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, оскільки позивачем не було усунуто недоліки, на які суд вказав в ухвалі про залишення позову без руху, судовий збір сплачено не у повному розмірі з урахуванням кількості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно того, що у заявленому спорі мова йде про одну вимогу немайнового характеру, а інші вимоги є підпорядкованими, а тому сплаті підлягав судовий збір у розмірі як за одну немайнову вимогу.

Заявлені позивачем вимоги не підпадають під категорію основної вимоги та похідних від неї, адже задоволення однієї позовної вимоги ніяким чином не залежить та не впливає на задоволення іншої позовної вимоги, а при розгляді позовних вимог, суд має надати належну оцінку кожній із заявлених позовних вимог окремо.

Перша та подальші позовні вимоги стосуються правовідносин, які регулюються різними нормами права, мають відмінні риси та мають відособлений, окремий характер регулювання. Всі заявлені позивачем вимоги не є похідними від першої, оцінка їм має надаватися судом окремо щодо кожної, з урахуванням норм права, що регулюють спірні відносини.

Частиною 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивач, з урахуванням вимог КАС та вимог Закону України Про судовий збір мала сплатити судовий збір за кожну заявлену позовну вимогу.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає не застосовними до спірних правовідносин висновки Верховного Суду у постановах, на які посилається представник позивача в апеляційній скарзі, оскільки суди у тих справах аналізували предмет позову та зміст позовних вимог позивачів, які не є тотожними з позовними вимогами, заявленими позивачем у даній справі.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 312, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у справі № 280/5706/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак