Справа № 520/25590/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. Справа № 520/25590/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, по справі № 520/25590/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Харківській області від 26.04.2023 року №Ф-5441-2040У зі сплати єдиного внеску в сумі 10834,34 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області (, індекс 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 26211, 20 грн., з яких 25000 гривень витрати на правничу допомогу, 1211,20 грн. - сума сплаченого судового збору за подання позову.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року по справі № 520/25590/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишено без задоволення..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що факт наявності в особи статусу фізичної особи-підприємця автоматично виключає можливість її взяття на облік в податкових органах як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність. Судом при ухвалені рішення не взяті до уваги положення Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року №1162 розроблений відповідно до ст.5 Закону Nє 2464-VI та інших нормативно-правових актів, а тому податковим органом було допущене подвійне нарахування ЄСВ з фізичної особи підприємця та з особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець (згідно коду КВЕД 74.11.2 інша юридична діяльність) та є платником єдиного податку 2 групи.

29 червня 1993 року позивач отримала свідоцтво № 357 на право зайняття адвокатською діяльністю, видане Харківською обласною КДКА.

23.04.2023 року ГУ ДПС у Харківській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-5441-2040 на суму 10834,34 грн.

Позивач, вважаючи протиправним оскаржувані рішення, звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи спірну вимогу від 26.04.2023 року №Ф-5441-2040У, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі за текстом - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України передбачено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень. (підпункт 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України).

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів (пункт 65.2 статті 65 ПК України).

При цьому, відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі, коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (надалі - Закону № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закону № 5076-VI).

З аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства та коли здійснювана такою особою підприємницька діяльність на спрощеній системі оподаткування відрізняється за видом діяльності від незалежної професійної діяльності.

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (надалі за текстом Закон №2464-VI) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2464-VI виключно таким законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ установлено, що платниками єдиного внеску є:

фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 2464-VI узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 згаданого Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону №2464-VI).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо усунення дискримінації за колом платників» від 13.05.2020 №592-IX, який набрав чинності з 1 січня 2021 року, внесені зміни, зокрема, до статті 5 Закону №2464-VI доповнено абзацом тринадцятим такого змісту: Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у податковому органі як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком № 1162 (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).

Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (надалі за текстом - Закон № 755-IV).

Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою № 12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1.

З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).

Облікова картка відкривається в разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464-VI (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі №520/3939/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

При цьому аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим Порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою.

До того ж, як передбачено у пункті 4 розділу Порядку № 1162, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Вказані правові висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №520/3939/19, у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №824/1094/19-а.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець (згідно коду КВЕД 69.10 інша юридична діяльність) та є платником єдиного податку 2 групи з 16.02.1993, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії А №820859. (а.с.12).

29 червня 1993 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво № 357 на право зайняття адвокатською діяльністю, видане Харківською обласною КДКА.

Відповідно до відзиву до позовної заяви податковим органом було зазначено, що за реєстраційними даними ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС (Основ?янський район м. Харкова - 2038) з 16.02.1993 як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування (2 група) та одночасно, з 16.02.2018 має ознаку фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Крім того, згідно до наданих пояснень відповідач зазначив, що ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) станом на поточну дату перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, Харківська ДПІ як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності (адвокат).

Станом на 31.03.2023 за даними інтегрованої картки платника ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , за кодом бюджетної класифікації 71040000 (далі - ІКП) обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску у загальній сумі 10 834,34 грн, яка складалася з подвійних нарахувань за період з лютого по грудень 2018 року у розмірі 9 009,66 грн (із розрахунку 819,06 грн на місяць), як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є ФО-П, а також залишок нарахування єдиного внеску у розмірі 1824,68 грн згідно самостійно наданої Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2022 рік від 05.02.2023 № (далі - ПД), з Додатком 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» з нарахуванням єдиного внеску у сумі 2 860,00 гривень.

Отже, 28.04.2023 податковим органом сформовано вимогу № Ф-5441-2040 на 10 834,34 грн: 9009,66 грн подвійних нарахувань за період з лютого по грудень 2018 року, як ФОП і як особі з незалежною професійною діяльністю, 1824,68 грн залишок нарахування єдиного внеску у розмірі 1824,68 грн згідно самостійно наданої Податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2022 рік.

Таким чином, податковим органом не заперечується те, що ним нараховувався борг заборгованість зі сплати єдиного внеску як фізичній особі підприємцю та особі, яка провадить незалежну професійну діяльність у розмірі 9009,66 грн за лютийгрудень 2018 р., що фактично є подвійним нарахуванням єдиного внеску за результатами здійснення одного й того ж виду господарської діяльності.

При цьому, з аналізу даних інтегрованої картки платника податків вбачається, що 31.08.2024 року було зменшено щоквартальні нарахування Коригування щоквартальних нарахувань по ЄВ №7679/8/20-40-24-04-09 від 27.09.2024 на суму 9009,66 грн.

Крім того, станом на 01.01.2025 по єдиному соціальному внеску (код 71040000) є переплата 9009,66 грн., а відтак, заборгованість позивача зі сплати вказаного податку відсутня.

З вищезазначеного вбачається, що податковим органом протиправно нараховано позивачу у подвійному розмірі суму зі сплати єдиного внеску, у зв`язку з чим у позивача протиправно виник борг зі сплати єдиного внеску.

Разом з тим, ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області з заявою про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ у відповідності до Порядку № 1162 не зверталась.

У поясненнях відповідач зазначив, що інформація про надання заяв за формами №1- ЄСВ та №5-ОПП в ІКС «Податковий блок» відсутня.

Разом з тим, особи, яка провадить незалежну професійну діяльність на облік платників єдиного внеску можливе виключно за її заявою, що передбачено пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 1162.

Між тим, колегією суддів встановлено, що позивач, яка з 16.02.1993 зареєстрована як фізична особа-підприємець (згідно коду КВЕД 69.10 інша юридична діяльність) та є платником єдиного податку 2 групи не подавала заяву за формою №1-ЄСВ до контролюючого органу. Натомість, відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності.

Враховуючи вказане, дії податкового органу щодо самостійного встановлення позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності не узгоджуються з нормами Порядку № 1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників єдиного внеску, а також протиправне нарахування податковим органом суми єдиного внеску в подвійному розмірі як фізичній особі підприємцю та особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, колегія суддів вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Харківській області від 26.04.2023 року №Ф-5441-2040У зі сплати єдиного внеску в сумі 10834,34 грн. є протиправною та підлягає скасуванню

З врахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Харківській області від 26.04.2023 року №Ф-5441-2040У зі сплати єдиного внеску в сумі 10834,34 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції змінить або ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. згідно квитанцією про сплату №9872-7875-1110-9784 від 12.09.2024 року.

При зверненні до суду апеляційної позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1816,50 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №7815-3687-2779-4674 від 30.12.2024.

Враховуючи вказане, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 2785,46 грн (968,96 +1816,50).

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 по справі № 520/25590/24 - скасувати.

Прийняти по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Харківській області від 26.04.2023 року №Ф-5441-2040У зі сплати єдиного внеску в сумі 10834,34 грн..

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області () судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 2785,46 грн..

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій