Справа № 160/30416/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
21.10.2025 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якій позивач, з урахуванням уточнень від 03.11.2025 року, просить:
судові витрати позивача за розгляд справи покласти на відповідачів.
Ухвалою суду від 27.10.2025 року залишено без руху, з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
03.11.2025 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви. Надано уточнений позов із вказаними вище вимогами.
Ухвалою суду від 10.11.2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області в частині позовних вимог, зокрема:
Також ухвалою суду від 10.11.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- відомості/інформацію щодо надання в порядку Закону України «Про звернення громадян» відповіді про результати розгляду звернення (скарги) від 25 серпня 2025 року ОСОБА_2 ;
- всі наявні докази щодо суті спору.
20.11.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.
03.12.2025 року Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подали письмові пояснення по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 17.12.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона неодноразово, зверталась на спецлінію «102» з повідомленнями про вчинення правопорушення.
На думку позивача, відповідач не виконав покладених на нього службових обов`язків.
Вказує, що позивач звернувся до ГУНП із заявою про оскарження бездіяльності поліції, на яку, як вона стверджує, відповіді не отримала.
Зазначена бездіяльність, на думку позивача, завдала йому моральної шкоди.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідачем у передбаченому законом порядку було надано відповідь на звернення позивача.
Вказують про те, що твердження позивача про «ненадання відповіді» ґрунтується виключно на тому, що вона особисто не отримала листи.
Позивач не надала суду жодного доказу зміни своєї адреси чи неможливості отримання кореспонденції за вказаною нею самою адресою.
Вважають, що позивач фактично вимагає від суду зобов`язати ГУНП надати ще одну (третю) відповідь на те саме звернення від 25.08.2025, хоча дві попередні відповіді вже надані.
Таким чином, вважають, що ГУНП в Дніпропетровській області діяло виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України відносно питань, пов`язаних із наданням відповідей ОСОБА_2 , а тому, вважаємо відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
1. провести службову перевірку щодо бездіяльності працівників поліції, уповноважених здійснювати організацію реагування на правопорушення або події які проігнорували п`ять звернень ОСОБА_2 01 серпня 2025 року у період, починаючи з першого о 13:56 годині і закінчуючи п`ятим о 22:42 годині;
2. вжити заходів для притягнення винних поліцейських до відповідальності за проявлену працівниками поліції бездіяльність 01 серпня 2025 року в частині невиконання вимог законодавчих актів після отримання п`яти викликів поліції по спецлінії «102» від громадянки ОСОБА_2 ;
3. про розгляд скарги та про результат службової перевірки, а також про вжиті заходи до працівників поліції - повідомити її письмово.
За фактом можливих неправомірних дій окремих поліцейських ВНП Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, дисциплінарною комісією призначено проведення службового розслідування (наказ ДРУП № 2 від 08.09.2025 року № 1114).
За результатами службового розслідування, порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських ВНП № 2 Дніпровського РУП № 2 не встановлено.
За викладеними у її зверненнях відомостями проведено перевірку, за результатами якої порушень встановленого порядку направлення нарядів поліції 01.08.2025 року за її повідомленнями не встановлено.
Згідно матеріалів справи, усі повідомлення позивач, які 01.08.2025 року надійшли за номером «102», зареєстровано у встановленому порядку в Єдиному обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 Дніпровського РУП № 2 ГУНП, їх розгляд керівництвом вказаного відділення поліції організовано відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Позивача також було поінформовано, що згідно з Законом України «Про звернення громадян», вона має право оскаржити дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також відповідь за результатами розгляду звернення. Скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.
У подальшому, на підставі рапорту начальника слідчого відділу Дніпровського РУП № 2 ГУНП проведено повторну перевірку доводів, викладених у зверненні ОСОБА_2 від 25.08.2025 та встановлення підстав неналежного реагування працівниками чергової частини відділення поліції № 2 Дніпровського РУП № 2 ГУНП на повідомлення останньої та не забезпечення направлення слідчої-оперативної групи на місце події.
Позивач у позові вказує про те, що на її думку, відповідач не виконав покладених на нього службових обов`язків, належної відповіді на звернення позивача не надано, що відповідно порушує її права. Також вказує, що зазначена бездіяльність, завдала їй моральної шкоди.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України, наданого їм статтею 40 Конституції України, права на звернення врегульовано Законом України від 01.10.1996 №393 «Про звернення громадян» (далі Закон №393).
Частиною 1 статті 1 Закону №393 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Статтею 4 Закону №393 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно із положеннями статті 5 Закону №393 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.
поштового відправлення.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
1. провести службову перевірку щодо бездіяльності працівників поліції, уповноважених здійснювати організацію реагування на правопорушення або події які проігнорували п`ять звернень ОСОБА_2 01 серпня 2025 року у період, починаючи з першого о 13:56 годині і закінчуючи п`ятим о 22:42 годині;
2. вжити заходів для притягнення винних поліцейських до відповідальності за проявлену працівниками поліції бездіяльність 01 серпня 2025 року в частині невиконання вимог законодавчих актів після отримання п`яти викликів поліції по спецлінії «102» від громадянки ОСОБА_2 ;
3. про розгляд скарги та про результат службової перевірки, а також про вжиті заходи до працівників поліції - повідомити її письмово.
За фактом можливих неправомірних дій окремих поліцейських ВНП Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, дисциплінарною комісією призначено проведення службового розслідування (наказ ДРУП № 2 від 08.09.2025 року № 1114).
За результатами службового розслідування, порушень службової дисципліни з боку окремих поліцейських ВНП № 2 Дніпровського РУП № 2 не встановлено.
За викладеними у її зверненнях відомостями проведено перевірку, за результатами якої порушень встановленого порядку направлення нарядів поліції 01.08.2025 року за її повідомленнями не встановлено.
Встановлено, що усі повідомлення позивач, які 01.08.2025 року надійшли за номером «102», зареєстровано у встановленому порядку в Єдиному обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 Дніпровського РУП № 2 ГУНП, їх розгляд керівництвом вказаного відділення поліції організовано відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Позивача також було поінформовано, що згідно з Законом України «Про звернення громадян», вона має право оскаржити дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також відповідь за результатами розгляду звернення. Скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.
У подальшому, на підставі рапорту начальника слідчого відділу Дніпровського РУП № 2 ГУНП проведено повторну перевірку доводів, викладених у зверненні ОСОБА_2 від 25.08.2025 та встановлення підстав неналежного реагування працівниками чергової частини відділення поліції № 2 Дніпровського РУП № 2 ГУНП на повідомлення останньої та не забезпечення направлення слідчої-оперативної групи на місце події.
Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідач надав відповідь на заяву позивача у встановлений законом строк, що підтверджується матеріалами справи.
Доводи позивача про неотримання відповіді спростовуються наданими відповідачем доказами їх направлення.
При цьому чинне законодавство не містить обов`язку державних органів надсилати відповіді на звернення громадян рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо ненадання відповіді на заяву позивача від
Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Оскільки судом не встановлено протиправної бездіяльності з боку відповідачів, тобто відсутня одна з обов`язкових умов для настання відповідальності за заподіяння моральної шкоди, позовні вимоги про її стягнення є похідними від вимог про визнання бездіяльності протиправною та, у зв`язку з відмовою у задоволенні основних вимог, також не підлягають задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Судові витрати покласти на позивача згідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 17.12.2025 року.

Суддя В.В. Ільков