Справа № 380/20511/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/20511/24 пров. № А/857/30271/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року (головуючий суддя Грень Н.М, м. Львів) у справі №380/20511/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача АТ «ТАСКОМБАНК» про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2024 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача АТ «ТАСКОМБАНК» в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Львівській області щодо платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які видані підставі акту перевірки від 13.02.2024 року №5067/13-01-24-08-03/, а саме: - №11960/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 57556,21 грн.; - №11967/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 690674,54 грн.; - №11968/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 340,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не отримував від банку будь-яких додаткових благ, сума заборгованості, яку анулював банк, позивачу не виплачувалася та не нараховувалася, така сума не є додатковим благом і, відповідно, не підлягає оподаткуванню. Позивач вважає вказані рішення протиправними, оскільки нарахування грошових зобов`язань за прощеним боргом суперечить положенням пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 ПК України. До розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Львівській області щодо платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які видані підставі акту перевірки від 13.02.2024 року №5067/13-01-24-08-03/, а саме: №11960/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 57556,21 грн.; №11967/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 690674,54 грн.; №11968/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 340,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що апелянт провів документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податку ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 до 31.12.2020, під час якої встановив, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 за 2020 рік отримав дохід від АТ «ТАСКОМБАНК» у вигляді анулювання (прощення) припинення зобов`язань за основною сумою кредиту на загальну суму 3 070 845,37 грн. Отже, позивач порушив норми податкового законодавства зокрема: - пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, ст. 168 п. 179.7 ст. 179 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік у сумі 552539,63 грн; - пп. 164.2.7 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.4.5 п. 168.4 ст. 168, п. 179.7 ст. 179, пп.1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п. 16 прим.1 пiдрозділу 10 Pозділу XX ПК України в частині заниження військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік в сумі 46044,97 грн; - пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік. За результатами податкової перевірки Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкові повідомлення-рішення: №11960/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 57556,21 грн.; №11967/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 690674,54 грн.; №11968/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 340,00 грн. Стверджує, що контролюючий орган правомірно прийняв спірні ППР та нарахував податкові зобов`язання на загальну суму 748 570,75 грн. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

26.08.2025 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам апеляційної скарги. Окрім цього зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що сума прощеного боргу, яка визначена контролюючим органом лише на підставі довільних письмових повідомлень банку, без дослідження первинних документів, з`ясування суми основного боргу, анульованого (прощеного) банком у валюті наданого кредиту (доларах США), еквівалента анульованої (прощеної) у гривнях суми основного боргу у доларах США, дати такого прощення, суми боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на відповідну дату не є документально підтвердженою відповідачем. Наявні у справі докази свідчать, що контролюючим органом не вжито заходів для перевірки отриманої ним інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС, зокрема, стосовно здійснених Банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором про іпотечний кредит, інших даних, що впливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Вказані висновки суду першої інстанції не спростовані апелянтом. Також суд критично оцінив доводи відповідача про те, що Банком дотримані вимоги абз. "д" пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу у спосіб, визначений цією нормою, оскільки жодних доказів на підтвердження цих доводів відповідач суду не надав. Не надав таких доказів і АТ «ТАСКОМБАНК», на вимогу ухвали суду від 13.01.2025. На думку позивача, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/20511/24 без змін.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа- платник податку.

У період з 01.02.2024 по 07.02.2024 року головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області Хованець Наталією Ярославівною проведено документальну позапланову невиїздну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати податків та зборів за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року.

За наслідками перевірки складно Акт №5067/13-01-24-08-03/ від 13.03.2024 року згідно якого встановлено порушення вимог Податкового Кодексу:

-пп. 164.2.17(д) п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік в сумі 552 539,63 грн.;

- пп. 164.2.17 (д) п.164.2 ст. 164, пп. 168.4.5 п.168.4 ст.168, п.179.7 ст.179, пп. 1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік в сумі 46 044,97 грн.

Як вбачається із змісту вказаного Акту, при проведенні перевірки використано відомості ЦБД ДРФО та лист АТ «ТАСКОМБАНК» від 31.05.2021 року № 9155/29, згідно яких встановлено, що в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 рр., платник податків - фізична особа ОСОБА_1 нібито фактично отримав дохід у вигляді прощеного (анульованого) боргу за кредитним договором KF50582 від 04.07.2008 в сумі 3 070 845,37 грн. тіло кредиту з ознакою доходу « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо» 3 069 664,62 грн., тіло кредиту з ознакою доходу « 189» - 1180,75 грн. неоподатковувана сума (25% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік)) згідно пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПКУ, виплата одноразова. Платник податків фізична особа - ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи до ГУ ДПС у Львівській області за 2020 рік не подавав, доходів за 2020 рік не декларував, податок на доходи фізичних осіб від отриманого доходу вигляді анулювання боргу за кредитним договором за 2020 рік не сплачував.

За висновком інспектора, за результатами проведеного розрахунку оподатковуваний дохід (у вигляді додаткового блага) за 2020 рік складає 3069664,62 грн. Податок на доходи фізичних осіб за 2020 рік становить 552 539,63 грн. (3 069 664,62 х 18%). Військовий збір за 2020 рік становить 46 044,97 грн. (3 069 664,62 х 1,5%).

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не погодився із висновками відображеними у вказаному Акті документальної позапланової невиїзної перевірки №5067/13-01-24-08-03/ від 13.03.2024 року та проведеними розрахунками сум податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік в розмірі 552 539,63 грн. та військового збору за 2020 рік в розмірі 46 044,97 грн., та подав письмові заперечення на вказаний акт який було скеровано засобами поштового зв`язку 01.03.2024 року (рекомендоване поштове відправлення №690) яке отримано ГУ ДПС у Львівській області 04.03.2024 року.

21.03.2024 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення №11960/13-01-24-08 на суму 57556,21 грн. (донарахування суми військового збору), №11967/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 690674,54 грн. (податок на доходи фізичних осіб) та №11968/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 340,00 грн. (штраф).

Позивач, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду першої інстанції з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (ПК України).

Положення ПК України суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст. ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно із п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України); платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України).

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

За правилами пп. 163.1.1 та пп.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку. При цьому, відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відтак, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, у тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2008 року між ПАТ«ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №KF50582 від 04.07.2008 р., згідно умов якого Банк надає кредитні кошти в сумі 220 000 доларів США з процентною ставкою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення 04.07.2018 р. згідно графіку погашення заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № КГ50582 від 04.07.2008 року між ПАТ«ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір від 04 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Грищенко Н.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2074, згідно якого ОСОБА_1 (Іпотекодавець) надав в заставу ПАТ«ВіЕс Банк» (Іпотекодержателю) нерухоме майно разом з усіма його приналежностями, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 187,8 (сто вісімдесять сім цілих вісім десятих) м.кв., загальною площею 481,1 (чотириста вісімдесять одна ціла одна десята) м.кв., з приналежними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в тому числі: житловий будинок під літерою № за планом земельної ділянки «А-2». Будинок складається з семи житлових кімнат та кухні; земельну ділянку площею 0,1350 га, яка знаходиться за адресою: Львівська обл.., Пустомитівського району, с.Солонка. Кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0526.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.11.2014 року у справі № 463/4332/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.04.2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ «ВіЕс Банк» 184 018,21 доларів США, що становить еквівалент 2 292 599,32 грн. боргу за кредитним договором №KF50582 від 04.07.2008 року. У подальшому, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 14.05.2020 року у справі № 463/4332/14-ц замінено первісного стягувача ПАТ «ВіЕс Банк» на його правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК» у виконавчому листі з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 26.11.2014 року у справі № 463/4332/14-ц.

Окрім того, 03.10.2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області було ухвалено рішення по справі № 450/1827/14-ц за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором № KF 50582 від 04.07.2008, яке набрало законної сили 12.01.2015 року. Звернуто стягнення на житловий будинок №27 житловою площею 187,8 (сто вісімдесят сім цілих вісім десятих) м.кв., загальною площею 481,1 (чотириста вісімдесят одна ціла одна десята) м.кв., з приналежними до нього будівлями та спорудами по Сахарова в с. Солонка, Пустомитівського району Львівської області в тому числі: житловий будинок під літерою № за планом земельної ділянки "А-2". Будинок складається з семи житлових кімнат та кухні; земельну ділянку площею 0,1350 га, яка знаходиться за адресою: Львівська обл.., Пустомитівського району, с.Солонка. Кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0526, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.06.2008 року, шляхом визначеним статтею 38 Закону України "Про іпотеку", п.п. 16, 19 Іпотечного договору, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, рах. № 0 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі - продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" (79000, м. Львів, вул. Грабовського, 11, рах. № 0 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, ) щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ "ВіЕс Банк" за Кредитним договором № КБ50582 від 04.07.2008 року в розмірі 177 973,60 доларів США (сто сімдесять сім тисяч дев`ятсот сімдесять три дол. США 60 центів), що = 2 104 243,45 гривень (два мільйони сто чотири тисячі двісті сорок три гривні 45 копійок), (по курсу НБУ станом на 01.07.2014р, становить: 1$ = 11,823346 грн.).

Згодом, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2020 року у справі № 450/1827/14-ц замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанні рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.10.2014 року у справі № 450/1827/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_1 за Кредитним договором № KF 50582 від 04.07.2008 року, з Публічного акціонерного товариства «Ві Ес Банк» на його правонаступника Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» ().

13.10.2020 року в рахунок часткового погашення суми боргу за кредитом, що становила 165 350,78 доларів США, було сплачено 1 600 000,07 грн., що за курсом НБУ 28,2481 грн. за 1 долар США становило еквівалент 56 640,98 доларів США (квитанція 11748776 від 13.10.2020 року).

Відповідно до Договору про прощення боргу за Кредитним договором №KF50582 від 04.07.2008 року та згідно ст. 605 ЦК України відбулось прощення (анулювання) залишку боргу за Кредитним договором №KF50582 від 04.07.2008 року, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 108 709,80 доларів США, що за курсом НБУ 28,2481 грн. за 1 долар США становило еквівалент 3 070 845,37 грн.

Колегія суддів зазначає, що сума основного боргу за Кредитним договором №KF50582 від 04.07.2008 року в розмірі 165 350,78 доларів США за офіційним кусом НБУ станом на 1 січня 2014 року становила 1 321 648,78 грн., а сплачена 13.10.2020 року за згодою сторін частина боргу в сумі 1 600 000,00 грн. на той час мала б становити еквівалент 200 175,15 доларів США та перевищувала основну суму боргу за кредитом, відсотки та штрафні санкцій за Кредитним договором №KF50582 від 04.07.2008 року відповідно до рішення суду.

Вказане свідчить про відсутність у позичальника ( ОСОБА_1 ) приросту показників фінансового та/або майнового стану, оскільки сплачена сума коштів по кредиту перевищує розмір отриманої суми кредиту.

Із наданої Головному управлінню ДПС у Львівській області інформації, що зазначена у листі АТ «ТАСКОМБАНК» від 31.05.2021 за № 9155/29, яка використана контролюючим органом при проведенні перевірки позивача, суд встановив, що у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 2020 рік, АТ «ТАСКОМБАНК» відобразив нарахований та виплачений ОСОБА_1 дохід з ознакою доходу "126" у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, в розмірі 3 070 945,37 грн.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до абз. "д" пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відтак, додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку.

Разом з тим, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Водночас, апеляційний суд наголошує, що у випадку, якщо прощення основної суми боргу за кредитом пов`язане із набуттям Банком-Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, тобто коли анулювання залишку заборгованості по кредиту відбулося шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у боржника не виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Відтак прощення (анульовання) АТ «ТАСКОМБАНК» за його самостійним рішенням зобов`язань ОСОБА_1 за кредитом, у цьому випадку, не є доходами позивача, які призводять до приросту показників його фінансового та майнового стану, а тому відсутні підстави вважати суму прощеного боргу додатковим благом платника податку ОСОБА_1 ..

Також варто відмітити, що реалізація Банком, як Іпотекодержателем, свого права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору не змінює суті зобов`язань, які виникли на підставі іпотечного договору, який забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, тобто, не змінює правову природу забезпечених іпотекою взаємовідносин сторін.

Отже, незалежно від того, в який момент часу Банком задоволені вимоги за рахунок предмета іпотеки, кредитний договір залишається таким, що забезпечений іпотекою.

Так, за правилами пп. 165.1.55. п. 165.1 ст. 165 ПК України, у редакції, чинній на 2020 рік, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

13.04.2021 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» № 1383-ІХ (Закон №1383-ІХ), який набув чинності 23.04.2021.

Законом № 1383-ІХ підпункт 165.1.55 пункту 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України «Доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу» доповнений абзацом третім такого змісту: «основна сума боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності».

Отже, починаючи з 23.04.2021 діє норма, якою передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відтак, на день прийняття спірних ППР діяла визначена абз. 3 пп.165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України умова, за якою сума прощеного боргу не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що сума прощеного боргу, яка визначена контролюючим органом лише на підставі довільних письмових повідомлень банку, без дослідження первинних документів, з`ясування суми основного боргу, анульованого (прощеного) банком у валюті наданого кредиту (доларах США), еквівалента анульованої (прощеної) у гривнях суми основного боргу у доларах США, дати такого прощення, суми боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на відповідну дату не є документально підтвердженою відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом не вжито заходів для перевірки отриманої ним інформації, що міститься в базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС, зокрема, стосовно здійснених Банком операцій з анулювання (прощення) заборгованості, стану розрахунків за договором про іпотечний кредит, інших даних, що впливають на визначення податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Також, апеляційний суд критично оцінює доводи відповідача про те, що Банком дотримані вимоги абз. «д» пп. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу у спосіб, визначений цією нормою, оскільки жодних доказів на підтвердження цих доводів відповідач суду не надав.

Не надав таких доказів і АТ «ТАСКОМБАНК», на вимогу ухвали суду першої інстанції від 13.01.2025.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо скасування податкових повідомленнь-рішеннь Головного управління Державної податкової служби в Львівській області щодо платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які видані підставі акту перевірки від 13.02.2024 року №5067/13-01-24-08-03/, а саме: №11960/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 57556,21 грн.; №11967/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 690674,54 грн.; №11968/13-01-24-08 від 21.03.2024 року на суму 340,00 грн.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі № 380/20511/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар