Справа № 320/24460/23
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фул Трейд» на додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фул Трейд» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фул Трейд» (далі - позивач, ТОВ «Фул Трейд») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у м. Києві), Державної податкової служби України (далі - відповідач-2, ДПС України), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.05.2023 №8848301/44849338;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену ТОВ «Фул Трейд» податкову накладну від 30.04.2023 №1 датою її фактичного подання.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 позов задоволено повністю.

У січні 2025 року ТОВ «Фул Трейд» звернулося до Київського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000 грн на користь ТОВ «Фул Трейд» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Додатковим рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 у задоволенні заяви ТОВ «Фул Трейд» про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що попри умови договору про надання правової допомоги позивачем і станом на 21.04.2025 не надано доказів сплати суми адвокатського гонорару у розмірі 100 000 грн у строк протягом 10 робочих днів з дня підписання акта від 22.01.2024, що свідчить про відсутність доказів понесення підприємством витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та постановити нове про стягнення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 100 000 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Свою позицію обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що за усталеною практикою Верховного Суду витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх сплачено чи буде сплачено, суд не вправі втручатися у правовідносини щодо розміру гонорару, зокрема, у випадку встановлення його у фіксованому розмірі, а обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладений на відповідача.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2025 відкрито провадження за вказаною апеляційною скаргою та встановлено строк для подачі відзиву не неї, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не було надано детальний звіт адвоката про його витрати на надання правничої допомоги, а незначна складність справи, відсутність судових засідань та заявлення лише однієї позовної вимоги не дає підстав для присудження за рахунок бюджетних витрат відповідача-1 витрат на правову допомогу у розмірі 100 000 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу від ДПС України не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2025 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження з 25.11.2025.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положення ч. 3 ст. 134 КАС України закріплюють для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріали справи свідчать та судом першої інстанції встановлено, що позивачем для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом у цій справі у сумі 100 000 грн, було надано:

- копію договору від 13.07.2023 №13/07 про надання правової допомоги, за яким за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро суму адвокатського гонорару у розмірі 100 000 грн у строк протягом 10 робочих днів з дня підписання акту прийняття виконаних послуг за результатами розгляду справи у кожній судовій інстанції окремо;

- копію акта прийому-передачі надання правової (правничої) допомоги №21/01 від 21.01.2025.

Колегія суддів звертає увагу, що у силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові від 10.11.2022 у справі № 640/24023/21 Верховний Суд також звернув увагу на те, положення КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Цим правом, як свідчать матеріали справи, ГУ ДПС у м. Києві скористалося, подавши до суду першої інстанції заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому останнє просило відмовити в її задоволенні з підстав неспівмірності, очевидного завищення суми та відсутності звіту про витрати адвоката.

Судовою колегією враховується, що ця справа належить до справ незначної складності (є малозначна), її розгляд здійснювався судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження. Викладене, на переконання судової колегії, з урахуванням відповідних аргументів ГУ ДПС у м. Києві, об`єктивно свідчить, що розмір заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу в сумі 100 000,00 грн є явно завищеним. До того ж, зміст позовної заяви свідчить, що у ній вживаються формулювання «ПММ», тобто паливно-мастильні матеріали, які жодним чином не відносяться до обставин цієї справи.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті, передбаченої положеннями КАС України таких витрат.

Більше того, як правильно зауважив суд першої інстанції, акт прийому-передачі надання правової (правничої) допомоги №21/01 підписаний сторонами договору 21.01.2025, однак всупереч приписів п. 5.1 договору від 13.07.2023 №13/07, доказів здійснення оплати виконаних робіт протягом 10 робочих днів з моменту підписання такого акту станом на 21.04.2025 позивачем не надано. При цьому, не спростовані такі висновки суду першої інстанції й в апеляційній скарзі, в якій, поряд з іншим, позивач посилався на те, що за ТОВ «Фул Трейд» обліковується кредиторська заборгованість перед АБ Євгена Симбірцева на підставі акта від 21.01.2025.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що, заявляючи вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу виключно з ГУ ДПС у м. Києві, ТОВ «Фул Трейд» не враховує, що відповідачами у цій справі є також і ДПС України.

Таким чином, враховуючи категорію складності цієї справи (малозначна), сформованої усталеної судової практики щодо спірних правовідносин, ціни позову, ненадання доказів виняткового значення цієї справи для позивача та обґрунтувань неминучості і обов`язковості понесених останнім витрат саме у такому значному розмірі, а також відсутність доказів фактичного понесення цих витрат, суд першої інстанції з урахуванням аргументів відповідача про неспівмірність заявлених до відшкодування судових витрат прийшов до правильного висновку, що такі присудженню на користь ТОВ «Фул Трейд» не підлягають.

Аналогічна за змістом правова позиція щодо наслідків неподання доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу висловлена Верховним Судом у постанові від 13.02.2024 у справі №640/18325/20.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фул Трейд» - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

Повне рішення виготовлено 16 грудня 2025 року.