Справа № 320/2985/24
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2985/24 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та має посвідчення 4 категорії серії НОМЕР_1 , видане Київською облдержадміністрацією 27 вересня 1993 року.

ОСОБА_1 з 01.09.1983 року навчався на денному відділенні Ірпінського індустріального технікуму, який закінчив 26.02.1987 року. Під час навчання позивач був зареєстрований у гуртожитку технікуму за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується архівною довідкою Державного податкового університету № 1371/0123 від 14.06.2023 року.

У селищі Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області проживала бабуся позивача по батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після закінчення вищевказаного технікуму позивач став проживати у своєї бабусі ОСОБА_2 в селищі Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області без реєстрації, що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов від 05.09.2023 року, посвідченого депутатом Немішаївської селищної ради Кушніренко В.А. та свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З 22 березня 1990 року по 16.09.2016 рік позивач був зареєстрований у будинку своєї бабусі за адресою: селище Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області, що підтверджується довідкою Немішаївської селищної ради Бучанського району Київської області № 391 від 13.06.2023 року.

Позивачу 12 серпня 2023 року виповнилося 55 років.

14 серпня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, в якій просив призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви позивач також додав необхідні документи, які підтверджують його проживання у АДРЕСА_2, яке належить до зони посиленого радіологічного контролю, у тому числі, і посвідчення громадянина, що постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_1 , видане Київською облдержадміністрацією 27 вересня 1993 року.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в рішенні №69 від 21 серпня 2023 року відмовило у задоволені заяви, оскільки поданими позивачем документами не підтверджено період проживання (роботи) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 січня 1993 року №17-Р, територія селище Клавдієво-Тарасове Бучанського (Бородянського) району Київської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю четвертої категорії.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідоїН Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізаціях конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорії зон радіоактивно забраднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст.11 Закону №796-ХІІ (яка була чинною з 1991 року по 31.12.2014 року) до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчались у цій зоні не менше чотирьох років.

Отже, на час дії ст.11 Закону №796-ХІІ, позивач відносився до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорія 4, тобто, набув статусу громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше встановленого терміну станом на 1 січня 1993 року.

Відповідно до ст.65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів. України.

Київською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення серія НОМЕР_1 громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4), що підтверджує його статус потерпілої від аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок; страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеного законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно трудової книжки страховий стаж позивача становить 34 роки 5 місяців 5 днів, що підтверджується і відповідачем і трудовою книжкою позивача.

За правилами Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій провадиться відповідно де Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

При цьому ч. 1 ст.55 Закону №796-ХІІ передбачає право на зниження окремим категоріям, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». пенсійного віку.

Частиною 2 ст.55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особи, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право, зменшення пенсійного віку становить 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1,2,3,4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки 15 років.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років, тому у 2023 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796 мають особи за наявності страхового стажу не менше 25 років

Отже, виходячи зі змісту вище вказаних норм права, на час звернення до відповідача позивач набув право на призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст., ст. 30,55,56 Закону №796-ХІІ та Порядку №637.

Від так, колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому слід скасувати незаконне рішення та зобов`язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію.

Щодо підстав призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має бути призначено пенсію з 14.08.2023 року, колегія суддів зазначає про таке.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яким було прийнято рішення про призначення пенсії з 01.03.2023 року.

Отже права позивача в частині призначення пенсії порушені саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а тому усунення факту порушення прав позивача має здійснювати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.