Справа № 260/7832/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7832/24 пров. № А/857/11246/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року (суддя- Скраль Т.В., ухвалене в м. Ужгород) у справі № 260/7832/24 за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2024 року Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 167 807,04 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Головне управління ДПС у Закарпатській області подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі № 807/1970/15, яка набрала законної сили 26 січня 2016 року, стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 178 626,25 грн. У межах справи № 807/1970/15 встановлено судом, що на підставі акту перевірки від 20 жовтня 2014 року, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 04.11.2014 року, яким відповідачу визначено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 142 765 грн за основним платежем та 35 861,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Дане податкове повідомлення-рішення було надіслане відповідачу рекомендованим листом та вручене 08 листопада 2014 року.

ОСОБА_1 22 листопада 2019 року здійснила повне погашення існуючої заборгованості в розмірі 196 800,00 грн за виконавчим провадженням та виконавчий збір.

Контролюючим органом у відповідності до статті 129 Податкового кодексу України було проведено нарахування пені у загальній сумі 167 807,04 грн за період з 19 листопада 2014 року по 12 грудня 2019 року.

Заборгованість відповідачки підтверджується розрахунком податкового боргу ОСОБА_1 станом на 13 листопада 2024 року за платежем 85 11010500 «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичний особами за результатами річного декларування» в розмірі 167 807,04 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до статті 14 пунктом 14.1 підпунктом 14.1.175 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з статтею 59 пункту 59.1 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Статтею 59 пункту 59.5 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з розрахунком пені, наявного в матеріалах справах, відповідачці нараховано пеню за період з 19.11.2014 року по 12.12.2019 року . Отже, пеня нарахована контролюючим органом за весь час грошового зобов`язання.

Між сторонами не існує спору щодо редакції статті 129 ПК України, а так само щодо здійсненого розрахунку пені. Відповідач не погоджується саме із фактом нарахування пені.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, для вирішення поставленого перед судом питання необхідним є дослідження правового регулювання, закріпленого у статті 129 ПК України у редакціях, чинних як до 01 січня 2017 року, так і після, оскільки саме внесення змін, які набрали чинності 01 січня 2017 року.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.1 статті129 ПК України, в цій же редакції нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та /або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань

У зв`язку із прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Згідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Таким чином, нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог ПК України і за встановленою ним формулою. Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені.

Відтак, застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України як такого, що пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням десятиденного строку для сплати грошових зобов`язань з моменту їх узгодження та/або отримання податкового повідомлення-рішення.

Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.11.2014 року № , яким відповідачу визначено до сплати суму грошового зобов`язання із Податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування ) (граничний строк сплати грошового зобов`язання 19 листопада 2014 року).

На підставі підпункту пункту 59.1 статті 59 ПК України, контролюючим органом виставлено податкову вимогу від 31.03.2015 року №1588-25 про наявність податкового боргу за узгодженими податковими зобов`язаннями, яку було надіслано засобами поштового зв`язку та вручено 02.04.2015 року (№938).

Спірним у цій справі є питання неузгодженості пені за податковим боргом.

Позивач стверджує, що в даному випадку податковий борг по пені виник 13.12.2019 року згідно даних інтегрованої картки платника (далі - ІКП), у зв`язку із відмовою у добровільному погашенні такого (а.с.5 позову), і як встановлено судом, окремо вимоги чи рішення контролюючим органом про нарахування пені не надсилалося.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, а в редакції станом на 2014 рік нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні.

Як вбачається з даних інформаційних систем ДПС України в інтегрованій картці відповідачки станом на 31.12.2018 року обліковувався тільки узгоджений борг 178 626,25 грн, який не містив у собі нарахування пені, а нарахування пені фактично відбулося тільки з 13.12.2019 року у розмірі 167 807,04 грн (13407,49+16018+33629,37), що стверджується ІКП. Інших доказів позивачем суду не надано.

Згідно квитанції №ПН725683 від 22.11.2019 року ОСОБА_1 здійснила оплату, тобто повне погашення існуючої заборгованості в розмірі 196 800 грн, з призначенням платежу оплати за виконавчим провадженням та виконавчий збір.

Тобто, до 13.12.2019 року контролюючим органом жодного нарахування пені відповідачці не здійснювалося, про наявність та нарахування пені вона не знала, і таких відомостей не було в даних інформаційних систем ДПС та про факт нарахування пені відповідач дізналася фактично тільки при пред`явленні до неї позову 25.11.2024 року.

При цьому, не підлягає застосуванню наведений у позові позивачем п. 6 Підрозділу 2 Розділу ІІІ Порядку № 5, затв. Наказом міністерства фінансів України 12.01.2021 року, де у разі погашення податкового боргу автоматично проводиться розрахунок пені відповідно до пункту 129.1 та підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 розділу ІІ Кодексу та відображається відповідними операціями щодо нарахування пені в ІКП, оскільки такий Порядок № 5 на момент погашення податкового боргу (12.12.2019 року), ще не був прийнятий.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки погашення боргу мало місце у листопаді 2019 році, тому, на переконання суду, доводи представника відповідача часткового заслуговують на увагу, в тій частині, що аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 ПК України дає підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ ПК України. Виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги.

Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Матеріали справи не містять податкової вимоги на суму податкового боргу в розмірі 167 807,04грн, яка складається з 134 017,49 грн; 160,18 грн.; 33 629,37 грн., яка було направлено та отримано відповідачем по справі, а отже податковий борг не містить ознак узгодженості.

Також, нарахування пені станом на 13.12.2019 року відбулося з урахуванням вимог Закону України щодо поширення короновірусної хвороби (COVID-19) 160,18 грн та 33629,37 грн, та мало місце значно пізніше від моменту погашення податкового боргу відповідачкою ОСОБА_1 , що стверджується самим розрахунком пені.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачу нарахована пеня позивачем, яка ним обліковувалася в період дії карантину та заборони застосування штрафних санкцій.

Відтак, зважаючи на доводи адміністративного позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог щодо стягнення податкового боргу 167 807,04 грн пені, який є неузгодженим відтак у задоволенні позову вірно відмовлено.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі №260/7832/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар