Справа № 240/15370/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/15370/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.06.2025 року №UA101020/2025/000099/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000583.

Як зазначено в позові, на підставі інвойсу №0205/25 від 21.05.2025 року Позивач придбав транспортний засіб MERSEDES-BENZ VIN НОМЕР_1 за 4000 євро. 02.06.2025 року Позивачем з метою проведення митного оформлення придбаного товару (транспортного засобу) Житомирській митниці було надано митну декларацію №25UA07U2, в якій була заявлена ціна відповідно до інвойсу та всі необхідні документи. Після вивчення поданих документів, як зазначено у позові, уповноваженою особою Відповідача безпідставно були винесені картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів і оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, яким було визначено іншу загальну вартість товару, що призвело до збільшення сум сплачених митних платежів.

Такі рішення Відповідача Позивач вважає протиправними.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник Житомирської митниці, Відповідача по справі, у відзиві на позов проти позову заперечив і зазначив, що уповноваженою особою Позивача до митного органу була подана митна декларація №25UA07U2, в якій митна вартість товару (автомобіля) була визначена за інвойсом. При проведенні митного оформлення зазначеного Позивачем товару уповноваженими особами Житомирської митниці було встановлено, що подані для митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни товару. Так, в інвойсі і в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено різні особи. В довідці про вартість витрат на транспортування товару не було вказаної жодної інформації про маршрут транспортування та місце з якого автомобіль транспортувався. На два повідомлення про направлення додаткових документів Позивач їх не надав. У зв`язку із неможливістю визначити митну вартість товару за ціною інвойсу та відсутності можливостей застосування методів 2а і 2б по причині відсутності цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання та додавання вартості, митна вартість була визначена за резервним методом відповідно до вартості товару, зазначеного в МД №25UA35U4 від 03.02.2025 року.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представників Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов`язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України.

За приписами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Безспірно, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, та подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Сторони по даній справі не заперечують проти виду товару (транспортний засіб, вантажний автомобіль, обладнаний гідробортом, б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, VIN НОМЕР_1 ) (надалі - Товар), що переміщувався через митний кордон та підлягав митному контролю, його кількості та щодо видів документів, які надавалися для проведення митного оформлення.

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності коригування ціни вказаного товару.

Судом встановлено, що 02.06.2025 року ОСОБА_2 як вантажоодержувачем через уповноважену особу (ФОП ОСОБА_3 ) з метою проведення митного оформлення придбаного товару (транспортного засобу) Житомирській митниці було надано митну декларацію №25UA07U2.

Судом встановлено, що в поданій декларації декларантом самостійно була заявлена ціна Товару - 4000 євро.

Дані обставини підтверджуються інформацією, яка міститься в даній митній декларації №25UA07U2, копія якої досліджена судом.

Судом встановлено, що до вказаної митної декларації було додано відповідні документи, в тому числі:

- рахунок №0205/25 від 21.05.2025 року

- свідоцтво про реєстрацію (дозвіл на експлуатацію) транспортного засобу № НОМЕР_2 від 05.06.2012 року;

- довідка про транспортні витрати від 02.06.2025 року;

- доручення ОСОБА_1 від 20.03.2024 року;

- договір про надання послуг митного брокера №27/03/2023-1 від 27.03.2023 року.

Такий перелік поданих документів відображено в графі 40 дослідженої судом копії митної декларації №25UA07U2 від 02.06.2025 року.

Як зазначено в ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, тощо.

Під час вивчення поданих декларантом документів уповноваженою особою митного органу було встановлено розбіжності в поданих документах.

Так, в графі 2 митної декларації №25UA07U2 від 02.06.2025 року відсутня інформація про вантажовідправника/експортера товару (а.с.25).

Відповідно до дослідженої судом копії рахунку "0205/25 від 21.05.2025 року вартість товару (вантажного автомобіля б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, VIN НОМЕР_1 ) становить 4000,00 ЄВРО.

Разом з тим, в копії вказаного рахунку продавцем Товару (автомобіля) зазначено КV NUTZFAHRZEUGE (а.c.21-22)

Платіжної інструкції про оплата вартості товару за таким рахунком відповідних коштів відповідній особі Позивачем до позову не долучено.

В ході дослідження судом оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів від 02.06.2025 року №UA101020/2025/000099/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000583, встановлено, що відповідний платіжний документ на підтвердження оплати Позивачем вартості товару (автомобіля) не надався митному органу при митному оформленні.

Зазначене дає підстав суду зробити висновок про обґрунтованість доводів представників Відповідача щодо проведення розрахунків, щодо розбіжностей відомостей щодо ціни товару, що була сплачена або підлягала сплаті за такий товар та її складових.

Аналогічно суд зазначає про обґрунтованість доводів представників Відповідача про розбіжності щодо власника товару та правомірності відчуження товару (автомобіля) особою, яка вказана в рахунку продавцем цього Товару (автомобіля), КV NUTZFAHRZEUGE.

Суд погоджується із доводами представників Відповідача, що вказані обставини в розумінні вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України дали право уповноваженій особі митниці запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особам про поставку товару, в якому містилася б вартість товару, рахунки по здійсненню платежів третіми особами на користь продавця для підтвердження вартості товару, висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією та копію митної декларації країни відправлення.

Зазначена правова норма ч.3 ст.53 Митного кодексу України одночасно зобов`язує декларанта або уповноважену ним особу на письмову вимогу органу доходів і зборів надати запитувані додаткові документи протягом 10 календарних днів.

Таким чином, доводи Позивача щодо невідповідності дій уповноважених осіб митного органу вимогам ст.53 Митного кодексу України є безпідставними.

Судом встановлено та визнається сторонами, що з вимогами митного органу про надання додаткових документів на усунення виявлених розбіжностей щодо ціни товару, її складових та власника товару (автомобіля) Позивач в особі декларанта був ознайомлений і власноруч 02.06.2025 року зазначив по неможливість надання таких документів.

Загальновідомо, що відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд враховує, що відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначене свідчить, що неподання декларантом всіх витребуваних митним органом документів та наявні розбіжності в поданих документах щодо ціни товару, ненадання декларантом на вимоги митного органу додаткових документів правомірно слугували підставою для здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості Товару та її коригування.

Алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України.

За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Як вже зазначалося, в судовому засіданні встановлено, що за наданими декларантом документами та ненадання додаткових документів встановити дійсну ціну товару, заявлену у митна декларація №25UA07U2 від 02.06.2025 року, та її відповідність ціні договору (контракту), було неможливо по причині розбіжності в поданих декларантом документах.

Тобто, митна вартість зазначеного товару не могла бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу за ціною, зазначеною в контракті, так як використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не були підтверджені документально і сам декларант, подаючи таку декларацію стверджував, що митна вартість підлягає визначенню саме за резервним методом, а не за ціною договору.

В зв`язку із цим між декларантом та митним органом була проведена процедура консультації, що підтверджується підписом декларанта на ВМД та рішенні про коригування митної вартості.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на зазначений товар, методи 2а та 2б не могли бути застосовані у зв`язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Більш того, всупереч ч.7 ст.57 Митного кодексу України жодних клопотань від Позивача чи його декларанта про застосування методів на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) до митного органу не надходило.

Відповідно до вимог ст.ст.57 і 64 Митного кодексу України Відповідачем при коригуванні митної вартості на вказаний товар був застосований резервний метод, в основу якого було покладено раніше визнану митним органом митну вартість (МД №25UA35U4 від 03.02.2025 року), тобто скориговану митну вартість ввезеного раніше ідентичного товару (вантажний автомобіль, б/в, 2012 року випуску, марка MERSEDES-BENZ модель 816L, двигун дизельний, робочий об`єм двигуна - 4249).

Жодних доводів (документів) щодо відсутності підстав для врахування Відповідачем саме вказаної митної вартості за (МД №25UA35U4 від 03.02.2025 року) декларантом до митного органу не було подано.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що Відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

З урахуванням наведеного митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до вимог Митного кодексу України. При цьому Відповідач відповідно до наведених законодавчих норм надавав Позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією).

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (№21-5204а-15), яка відповідно до вимог ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванні.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості зазначеного товару та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, Житомирська митниця, Відповідач по справі, діяла в межах повноважень, на підставі вимог чинного законодавства та у спосіб визначний чинним законодавством.

Доводи Позивача не ґрунтується на матеріалах справи, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.139-143 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці Держмитслужби відмовити в повному обсязі

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

16.12.25