Справа № 520/22804/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року № 520/22804/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області, (код ЄДРПОУ ВП: 43983495) податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, № 0-2004- UА0094096 на суму 1158,01 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, № 0-2004- UА0094096 на суму 1158,01 гривень, № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень., на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Головним управлінням ДПС у Харківській області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником нежитлової будівлі - пункт техобслуговування МЖФ, літ. «П», загальною площею 163,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі - автогенна, літ. «Н», загальною площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , нежитлової будівлі (реммайстерня), літ. «Г-2», загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлової будівля - контора, літ. «А-1», загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , нежитлової будівлі (склад), літ «О», загальною площею 1539,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , нежитлової будівлі - гараж, літ. «В», загальною площею 731,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Головним управлінням ДПС у Харківській області складено податкові повідомлення-рішення:

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 2083,85 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 58,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 54641,60 гривень; за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 1539,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 73005,75 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 2056,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 49032,60 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 460,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 1158,01 гривень, за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 163,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- від 22 травня 2025 року № 0-2004-UА0094096 на суму 5195,07 гривень за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 по об`єкту - нежитлова будівля загальною площею 731,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

Позивач, вважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

За визначенням, наведеним у ст.265 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.261 ПК України).

Як встановлено положеннями пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

Валківською міською радою Богодухівського району Харківської області прийнято рішення від 03.06.2022 № 804 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Валківської міської територіальної громади з 01 січня 2023 року».

Згідно з абзацом 7 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Позивач посилався на приписи пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, як на підставу того, що спірні будівлі не є об`єктом оподаткування.

Так, позивачем зазначено, що він є засновником ФГ «АГРОФОРТУНА» та прийняв рішення № 1 використовувати майно, належне йому на праві власності, для здійснення підприємницької діяльності у формі ФГ «АГРОФОРТУНА» відповідно до основної мети діяльності фермерського господарства для використання у господарській діяльності, спрямованій на виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробки і реалізації, зокрема комплекс нежитлових будівель, розташованих за адресою Харківська область, Валківський район, місто Валки, вулиця Полтавська, будинки 98, 98/1, 98/2, 98/3, 98/4, 98/5, 98/6.

Згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Отже, застосування підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, та не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 26.06.2025 по справі № 400/1245/23.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» № 973-IV від 19 червня 2003 року (далі - Закон № 973) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно зі ст. 19 Закону № 973 до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Статтею 20 Закону № 973 встановлено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Так, позивач надав копію статуту Фермерського господарства «Агрофортуна», затвердженого рішенням засновників фермерського господарства - головою господарства Діжиченком О.М.

Відповідно до п.п. 10.1 п.10 вказаного статуту «Майно та землю фермерського господарства» передбачено, що майно фермерського господарства складають основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі господарства. До складу ФГ (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Відповідно до п.п.10.3.1 статуту формування майна фермерського господарства відбувається шляхом добровільного внесення членами ФГ майна, майнових прав до складеного капіталу фермерського господарства та шляхом набування майна фермерським господарством в процесу подальшої господарського діяльності.

Згідно з п.п. 10.3.2 статуту майно та майнові права членів ФГ, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на час членства в господарстві або на інших умовах, що визначаються додатковою угодою.

Позивач надав копію рішення № 1 від 11.04.2018 засновника ФГ «Агрофортуна» про використання свого майна для здійснення підприємницької діяльності, відповідно до якого ОСОБА_1 вирішив використовувати майно належне йому на праві власності для здійснення підприємницької діяльності у формі ФГ «Агрофортуна».

Також, позивач надав копію акту передачі комплексу нежитлових будівель від 11.04.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 , засновник Фермерського господарства «Агрофортуна» передає з метою використання майна, належного засновнику ФГ «Агрофортуна» на праві власності, для здійснення підприємницької діяльності у формі Фермерського господарства ФГ «АГРОФОРТУНА», відповідно до основної мети діяльності фермерського господарства для використання у господарській діяльності, спрямованій на виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробки і реалізації, зокрема комплекс нежитлових будівель, адресою: Харківська область, місто Валки, вулиця Полтавська (кол.вул.Р. Любксембург), будинки 98, 98/1, 98/2, 98/3, 98/4, 98/5, 98/6.

Проте, з наданих документів вбачається, що спірні об`єкти нерухомого майна не були передані позивачем до складеного капіталу, як того вимагали положення статуту ФГ «Агрофортуна».

Отже, відсутні підстави вважати, що ФГ «Агрофортуна», засновником якого є позивач, використовувало спірні будівлі, як сільськогосподарський товаровиробник.

Таким чином, у спірних правовідносинах відсутня сукупність умов, за яких нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнено від оподаткування відповідно до положень п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Позивач посилався на те, що постанови Верховного Суду по справам № 380/10802/22, № 400/2283/20 та № 400/1245/23 не містять такої підстави для застосування податкової пільги, передбаченої підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, як обов`язкова передача нерухомого майна до статутного (складеного) капіталу фермерського господарства.

Проте, не дослідження Верховним Судом певних обставин справи не можуть слугувати підставою для не дослідження таких обставин у даній справі.

Отже, вказані посилання позивача є необґрунтованими.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що спірні нежитлові будівлі фактично використовувалась у виробництві сільськогосподарської продукції, тобто, використовувалась за своїм функціональним призначенням відповідно до коду 1271 Класифікатора будівель та споруд НК 018:2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення не підлягають.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок 46, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.