Справа № 240/19642/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19642/25

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

17 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Мобілтранс» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення і податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Мобілтранс" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС України в Житомирській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України в Житомирській області № 00/17618/0902 від 28.07.2025.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до набрання законної сили рішення у даній справі

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2025 року заяву Приватного підприємства «Мобілтранс» про забезпечення позову задоволено.

Судом вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до набрання законної сили рішення у справі за позовом ПП «МОБІЛТРАНС.» до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 про припинення дії ліцензії та податкового повідомлення-рішення № 00/17618/0902 від 28.07.2025 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій справі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги скаржником зауважено, що позивачем в достатньому обсязі не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам та інтересам та, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності Приватного підприємства "Мобілтранс" є роздрібна торгівля пальним (КВЕД 47.30).

06.08.2025 Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №694/06-30-09-04, яким припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400061.

Предметом заявленого позову в адміністративній справі №240/19642/25 є рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №694/06-30-09-04.

На підставі доданих до заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції з`ясував, що підприємство є виконавцем господарських зобов`язань щодо постачання пального, а також має діючі зобов`язання із виплати заробітної плати.

Відповідно до відомості розподілу виплат від 20.06.2025 та списку зарплати, що перераховується в банк №26 від 20.06.2025, кількість працівників ПП «Мобілтранс.» становить 26 осіб.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності до моменту перевірки правомірності прийняття рішення Головного управління ДПС України Житомирській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 в судовому порядку. Тож негативні наслідки, за період чинності оспорюваного рішення, є більше обтяжливими для підприємства, аніж наслідки, які б могли виникнути у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно пунктів 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості позовних вимог будуть предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті у разі звернення заявника з таким позовом, та не можуть вирішуватися під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна дійти висновку, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких заходів мати незворотні наслідки.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав / інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача.

Самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2020 року у справі № 826/4679/18.

При вирішенні питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову колегією суддів встановлено, що предметом оскарження у межах даної справи є рішення Головного управління ДПС України в Житомирській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025, яким припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400061.

Обгрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів для забезпечення позову, позивач зазначив, що оскаржуване рішення створює правові наслідки у вигляді позбавлення можливості здійснення господарської діяльності до моменту перевірки правомірності прийняття рішення Головного управління ДПС України Житомирській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 в судовому порядку, оскільки роздрібна торгівля пальним, що є основним видом діяльності Приватного підприємства "Мобілтранс.", можлива лише за наявності відповідної ліценції, а тому припинення її дії призведе до зупинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою такі неминучі наслідки як втрата прибутку від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу та введення простою на товаристві в рамках Кодексу законів про працю.

З даного приводу, судова колегія зауважує, що вжиття таких заходів наразі зумовлює фактичне вирішення спору по суті, в той час, як факт правомірності чи протиправності винесення оскарженого рішення відповідача повинно бути встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного судового розгляду справи.

Позивачем в достатньому обсязі не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення, в даному випадку, можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття запобіжних заходів у даному випадку та на даній стадії.

Судова колегія зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що оскаржуване рішення є очевидно протиправним.

Одночасно слід наголосити, що позовною вимогою в межах даної справи є визнання рішення Головного управління ДПС України Житомирській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 694/06-30-09-04 від 06.08.2025 протиправним та його скасування, тобто вимоги заяви про забезпечення позову та самої позовної заяви є тотожними.

Відтак, твердження заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення його прав та інтересів є безпідставними, оскільки вирішення цього питання призведе до фактичного вирішення справи по суті до постановлення у ній відповідного рішення, тобто, на стадії, коли суд ще не здійснював дослідження та оцінку доказів і обставин, які стали підставою для вчинення відповідачем оскаржуваних дій, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Великою Палатою Верховного Суду в рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 було зроблено висновок про те, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову із цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, Верховний Суд у постанові від 06.12.2022 у справі № 140/8745/21 звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до частини першої ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою ст. 317 КАС України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС в Житомирській області та скасування ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року скасувати.

Ухвати нову постанову, якою в задоволенні заяви Приватного підприємства «Мобілтранс» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.