Справа № 380/25936/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/25936/24 пров. № А/857/2538/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року про повернення позовної заяви, прийняту суддею Мартинюком В.Я. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у підготовці та наданні до ГУ ПФУ у Львівській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, обчисленого із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023;

- зобов`язання підготувати та направити до ГУ ПФУ у Львівській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на січень 2020, січень 2021, січень 2022, січень 2023 обчисленого із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадових окладів і окладів за військовими званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020, 01.02.2021, 01.02.2022, 01.02.2023.

Ухвалою від 30.12.2024 позовну заяву було залишено без руху, а позивачу встановлено строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків шляхом подання нової редакції позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача.

31.12.2024 від представника позивача надійшла заява, в якій вона зазначає, що в додатках до позовної заяви знаходяться Відповідь №6180009 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС та Квитанція № 2350370 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. Відтак, у відповідача кабінет ЄСІТС наявний.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 позовну заяву повернуто позивачу.

Суд першої інстанції зазначив, що ухвала від 30.12.2024 містить чітку вимогу надати нову редакцію позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача.

Однак, представником позивача вказана вимога виконана не була.

Посилання представника позивача на ст.18 КАС України також не береться до уваги, оскільки згадана ухвала містить вимогу надати редакцію позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету саме відповідача, а не позивача чи його представника, які подали дану позовну заяву в електронній формі через електронний кабінет.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У своїй апеляційній скарзі зазначає, що у позовній заяві перед прохальною частиною зазначено: «У позивача відсутній Електронний кабінет ЄСІТС. У його представниці та відповідача такі наявні».

Окрім цього в додатках до позовної заяви знаходяться Відповідь №6180009 про наявність зареєстрованого у відповідача Електронного кабінету ЄСІТС та Квитанція №2350370 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Просить скасувати ухвалу та прийняти постанову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення вимог щодо форми та змісту позовної заяви, а також обсягу документів, які слід долучати до позовної заяви.

Законодавчі вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а статтею 161 КАС України визначено документи, що додаються до позовної заяви.

Згідно з п. 2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч.8 ст.171 КАС України, питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному ч.ч. 3 - 6 цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до вимог ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Статтею 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною 4 цієї статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (пункт 1).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов відповідає вимогам законодавства.

Судом із матеріалів справи встановлено, що копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2024, якою позовну заяву залишено без руху та встановлено 10-ти денний строк для усунення її недоліку шляхом подання нової редакції позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача, було доставлено до електронного кабінету Мельник Лесі Романівни (представника позивача) 30.12.2024 о 17:25 год. (а.с.37).

На виконання вимог цієї ухвали суду позивачем через систему «Електронний суд» надіслано Львівському окружному адміністративному суду заяву, якою повідомлено суд, що в додатках до позовної заяви знаходяться Відповідь №6180009 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС та Квитанція № 2350370 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. Відтак, у відповідача кабінет ЄСІТС наявний.

Також звернуто увагу, що у позовній заяві перед прохальною частиною зазначено: «У позивача відсутній Електронний кабінет ЄСІТС. У його представниці та відповідача такі наявні».

Крім того, малися покликання на абзац 4 ч. 8 ст. 18 КАС України, де зазначено, що якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Таким чином, позивач на виконання вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 про залишення без руху позовної заяви, у визначений строк подав до суду першої інстанції заяву на усунення недоліку позовної заяви.

В матеріалах справи наявна долучена до позовної заяви Квитанція №2350370 про доставку документів (позовної заяви та доданих до неї додатків) до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС від представника позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32).

Тобто, матеріали справи містять відомості про наявність у відповідача електронного кабінету в ЄСІТС.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про необхідність подання позивачем нової редакції позовної заяви, а не можливість усунення недоліку в інший спосіб.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що після усунення позивачем недоліку позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 30.12.2024, вагомих перешкод для відкриття провадження у справі не було.

Водночас, колегія суддів враховує, що суд має бути розсудливим при вирішенні відповідних питань щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути фактичним та реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відтак, з врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для такої.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №380/25936/24 скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар