Справа № 400/4906/25
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4906/25
Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

04.08.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Бітова А.І.

Градовського Ю.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо включення на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації відомості у Єдиний державний у реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести достовірні відомості про виключення з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 (Казанка) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги адміністративного позову, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, з березня 2023 року виключений з військового обліку на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (як засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину), тому вважається звільненим від виконання військового обов`язку, у тому числі не підлягає призову на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. Однак, за відсутності відповідних правових підстав, ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно включено позивача на військовий облік, обліковано в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів як військовозобов`язаного з фактичним покладенням обов`язку щодо виконання правил військового обліку.

Також, 01.08.2025 року позивач звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Позивач просив суд постановити ухвалу, якою заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії, пов`язані з призовом на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання законної сили судовим рішенням по цій справ.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги заяви, позивач зазначав, що внаслідок протиправних дій РТЦК та СП по включенню позивача на військовий облік, обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів як військовозобов`язаного, позивача безпідставно може бути призвано на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. Позивач зауважує на тому, що здійснення призову на військову службу змінить його статус з військовозобов`язаного на статус військовослужбовця, через що унеможливиться виключення позивача з військової служби на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», поновлення прав, за захистом яких позивач звернувся до адміністративного суду, та виконання судового рішення в цій адміністративній справі.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Поряд з цим, спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, фактично призводить до розгляду справи по суті до вирішення спору судом, що суперечить завданню інституту забезпечення позову в адміністративній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що включення позивача на військовий облік у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів є прямим порушенням положень пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», адже позивач вже був виключений з військового обліку на підставі вказаних правил цього Закону. Внаслідок протиправних дій РТЦК та СП позивач перебуває на обліку військовозобов`язаних, відносно нього обліковується інформація про порушення правил військового обліку та у будь-який момент можуть бути застосовані заходи щодо затримання та доставлення органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_6 , з можливим вчиненням дій, спрямованих на призов позивача на військову службу під час мобілізації. Зазначеним достеменно підтверджується ризик настання для позивача негативних наслідків і унеможливлення виконання рішення у цій справі про виключення позивача з військового обліку.

У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_7 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Виходячи з положень статті 154 КАС України, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована із зазначенням:

1) висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі;

2) у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Апеляційний суд наголошує на тому, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Водночас, як свідчить зміст заяви про забезпечення позову, доводи та твердження заявника є аналогічними, викладеним у позовній заяві. Отже, за своїм змістом фактично співпадають із обраним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, а тому не можуть бути достатньо переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності оспорюваної бездіяльності для застосування судом заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150, 151 КАС України.

Саме існування ознак протиправності дій чи рішення суб`єкта владних повноважень, як стверджує позивач, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову шляхом зупинення його дії чи заборони на вчинення певних дій, оскільки дана ознака є лише передумовою для такого забезпечення та повинна прийматись судом до уваги із урахуванням іншої підстави забезпечення позову - невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

У даному випадку, така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову як наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача у спірних правовідносинах може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності. Поряд з цим, заявником не підтверджено на підставі відповідних доказів наявність фактичних обставин, які б свідчили про дійсне утруднення чи неможливість виконання рішення в цій адміністративній справі, у випадку задоволення позову.

Враховуючи викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 150 КАС України. На момент звернення із заявою позивачем не підтверджено свої вимоги належними доказами існування реальної загрози неможливості захисту своїх прав та інтересів, у випадку не вжиття заходів забезпечення поданого адміністративного позову.

З огляду на те, що висновки суду відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.І. Бітов

Ю.М. Градовський