Справа № 160/31824/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Горбенко Інни Василівни до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,-
30.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 30.10.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_2 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо включення на військовий облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Єдиний державний у реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення в Єдиний державний у реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальних відомостей військового квитка НОМЕР_1 про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести достовірні відомості про виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати та послуги на правничу допомогу.
13.11.2025 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача-2 зазначив наступне. Позивач, зазначає, що має військово-обліковий документ військовий квиток НОМЕР_1 та проходив строкову службу як рядовий, солдат. 27.10.2011 року був виключений по досягненню граничного віку перебування в запасі, про що має відмітку на сторінці 33 військового квитка. Позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_12 з 04.09.2025 року. Приписами статті 27 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що: 1. У запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. 2. Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. 3. До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність. 4. До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби. 5. Військовозобов`язані, зараховані до запасу другої категорії, у разі здобуття під час перебування в запасі або служби у військовому резерві військово-облікової спеціальності переводяться до запасу першої категорії. Згідно до ч.1. та ч. 2 статті 28 зазначеного Закону, запас військовозобов`язаних поділяється на два розряди, що встановлюються залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2)другий розряд - до 60 років. Частиною 4 ст. 28 передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. Відповідно до ст. 32 Закону України N 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 15.06.2011р., чинній на момент досягнення Позивачем сорокарічного віку, військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключалися з військового обліку і переводилися у відставку. Відповідно до ст. 28 Закону України №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 15.06.2011р., чинній на момент досягнення позивачем Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі-Порядок), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном. Відповідно до п. 2 Порядку, - Військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Пунктом 3 Порядку зазначено, що військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Відповідно до п.79 Порядку, Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку. Згідно п.81 Порядку, - взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений. Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова. Таким чином, позивача на законних підставах було взято повторно на військовий облік військовозобов`язаних, доказів зворотного позивачем до суду не надано. Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. З часу набрання чинності змін до вказаного Закону він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі. Предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо повторного взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних 04.09.2025 року, а тому перевірці судом підлягає саме відповідність таких дій відповідача законодавству, яке регулює порядок дотримання громадянами встановленого військового обов`язку та загальні засади проходження в Україні військової служби. Відтак, вирішуючи спір, необхідно керуватися приписами законодавства, чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме повторного взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних. Таким чином, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-XII позивач не досяг граничного віку перебування у запасі та є військовозобов`язаним, тому відповідач-1 та відповідач-2 04.09.2025 року на законних підставах поновив його на військовому обліку військовозобов`язаних. Позивач зазначає, що понесе судові витрати у сумі судового збору та орієнтовні витрати на правничу допомогу складатимуть близько 15 000,00 грн ІНФОРМАЦІЯ_12 вважає витрати на правничу допомогу неспівмірними із складністю даної справи та складністю виконаних робіт та не погоджується стосовно даного зобов`язання. Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розгляд даної справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно частини І статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Згідно з термінами, які закріплено у статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин. Малозначними вважаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, можна дійти висновку, що дана справа є справою незначної складності (малозначна справа). Отже витрачений представником позивача час та надані ним послуги є явно неспівмірними зі складністю даної справи. єдине, що зробив представник позивача це направив складений позов по малозначній справі та направив 2 адвокатські запити до відповідача-1 та відповідача-2. Також до позову жодних документів про сплату коштів на правничу допомогу не надано, а зазначена в позові інформація про попередній (орієнтовний розрахунок) та витрати які поніс позивач на професійну правничу допомогу не відповідають висновкам постанови Верховного Суду України від 01.10.2002 року по справі №30/63, не зрозуміло які кошти за які саме дії сплатив позивач. Також відсутність доданих до позову документів не відповідають висновкам постанови Верховного Суду України від 22.12.2018 року по справі №826/856/19, а саме не надано розрахунку наданих адвокатом послуг та знову ж таки не зрозуміло за які дії сплатив позивач. Незрозуміло з яких підстав та на чому ґрунтується вказана сума. Позивач зазначає, що направлений адвокатський запит № № 1160 від 17.10.2025 р., не було задоволено щодо виправлення відомостей в реєстрі Оберіг. Так, як ОСОБА_1 відповідно до його військового квитка 27.10.2011 року був виключений ІНФОРМАЦІЯ_12 , то в ІНФОРМАЦІЯ_12 відсутній наказ про виключення останнього із списків особового складу. Як вбачається з доданої повістки позивачем до позову, повістка направлялась ІНФОРМАЦІЯ_12 . ІНФОРМАЦІЯ_12 позивачеві повістки не направлялись. ІНФОРМАЦІЯ_12 відносно ОСОБА_1 не складався протокол та постанова про адміністративне правопорушення.
Відповідач-1: ІНФОРМАЦІЯ_4 не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
28.11.2025 року від представника позивача Горбенко І.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що відповідач-2 не подав будь-якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року зазначена вище справа розподілена та 06.11.2025 року передана судді Пруднику С.В.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_17 з 04.09.2025 року.
Відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 - виключений з військового обліку 27.10.2011 року.
Як зазначає представник позивача у поданій до суду позовній заяві, позивач має військово-обліковий документ військовий квиток НОМЕР_1 та проходив строкову службу як рядовий, солдат. 27.10.2011 року був виключений по досягненню граничного віку перебування в запасі, про що має відмітку на аркуші 33 військового квитка. Штам ВИКЛЮЧЕНИЙ та підпис начальника Центрально-міського військомату наявний. Весь час мав статус невійськовозобов`язаного. Доказ: Військовий квиток НОМЕР_1 . В липні 2025 року на за місцем працевлаштування почали приходити повістки про явку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , який викликав позивача як військовозобов`язаного для уточнення даних. Позивач ніколи не перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , ніколи не звертався до них, не відвідував їх приміщення, тому не розумів чому викликається. Заяву про добровільне постановлення на військовий облік не направляв. В рамках надання правової допомоги направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_9 про постановку на облік та з якої причини викликається ОСОБА_1 . Як виходить з відповіді № 4/5682 від 18.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_10 поновив ОСОБА_1 на військовому обліку та він став віднесений до категорії військовозобов`язаний. Також, повідомили, що позивач був поновлений на військовому обліку автоматично. Відповідь містила неточності, що ОСОБА_1 нібито поновлений як засуджений за тяжкий злочин, що не відповідає дійсності, тому скеровано повторно адвокатський запит про те, щоб перевірили інформацію і виключили відомості про позивача з реєстру, оскільки це не ОСОБА_1 і не звертався про постановлення на облік. Згодом як стало відомо, з повторної відповіді № 4/5705 від 05.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 передав відомості про поновленого на обліку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_11 і нам стало відомо, про те, що тепер він перебуває як військовозобов`язаний в останньому ІНФОРМАЦІЯ_12 . Тим самим здійснив самоусунення від вчинення дій, попередньо вчинивши протиправні дії щодо поновлення особи на обліку без персональних даних та особистого прибуття особи із заявою до приміщення ТЦК та СП, проходження ВЛК. Для захисту порушеного права позивача скеровано адвокатський запит № 1031 від 13.08.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 про надання копій документів та інформації, а саме: підтвердити відомості про виключення з військового обліку позивача 27.10.2011 року, копії наказів та інші документи з цього питання. Доказ: копія адвокатського запиту №1031 від 13.08.2025 року та інформація про направлення. Відповіді не надійшло.
Так, 13.08.2025 року представник позивача адвокат Горбенко І.В. звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_12 із адвокатським запитом, в якому просила підтвердити відомості, вказані у військовому квитку серії НОМЕР_1 про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з військового обліку 27.10.2011 року та надати копію наказу та інші документи, які підтверджують виключення.
Листом від 28.08.2025 року за вих. №4/5682 ІНФОРМАЦІЯ_18 повідомив представнику позивача адвокату Горбенко І.В. про те, що розглянуто та опрацьовано її запит за вх.№8797 від 18.08.2025 року стосовно військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в межах компетенції надано відповідь. Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_19 , та відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» внесений до категорії (має статус) - військовозобов`язаного. Згідно п.2 ч. 1 ст.37 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають громадяни України: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань. Згідно п.2 ч.5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України: які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання; які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; які зараховані до військового оперативного резерву; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України. Відповідно до ч.6 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» - виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у, відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; припинили громадянство України; визнані непридатними до військової служби; досягли граничного віку перебування в запасі. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було взято на військовий облік військовозобов`язаних, як особу яка прибула після відбування покарання з установ виконання покарань, та на теперішній час не підлягає ані зняттю, ані виключенню з військового обліку військовозобов`язаних. Звернуто увагу, що ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» прямо визначено взяття на військовий облік осіб - які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, тобто даною статтею не передбачено не взяття на військовий облік осіб, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, які були до цього виключені з військового обліку або зняті. ІНФОРМАЦІЯ_19 просив врахувати, що незважаючи на те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_20 після відповідних змін законодавства, він не був поновлений ним, згідно нових вимог. Таким чином автоматично військовозобов`язаний ОСОБА_1 був поставлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_19 . Отже, рекомендовано клієнту адвоката для вирішення існуючих суперечностей та постановки на військовий облік за місцем проживання, звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_12 .
Судом установлено, що 17.10.2025 року представник позивача адвокат Горбенко І.В. звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом, в якому просила на підставі інформації з військового квитка серії НОМЕР_1 внести актуальні відомості щодо ОСОБА_1 та виправити дані в рядку реєстру «Оберіг» у графі «Категорія обміну», замінивши значення «Військовозобов`язаний» на «Не військовозобов`язаний».
На думку представника позивача, оскільки ОСОБА_1 27.10.2011 року був виключений з військового обліку як особа, яка досягла граничного віку перебування в запасі, відповідно до пп.4 п.6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», то з цієї дати він є звільненим від виконання військового обов`язку як особа, що в силу закону вважається непридатною до проходження військової служби. Факт виключення позивача з військового обліку свідчить про те, що ОСОБА_1 більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ та статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач, вважаючи дії відповідачів протиправними щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Основного Закону України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби унормовані, Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок, а саме захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Приписами частин 2-3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Згідно з пунктом 1 частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Статтею 2 Закону №2232-XII, зокрема, передбачено, що виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період. (частина 8 цієї статті)
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
У цій справі спір виник у зв`язку із тим, що позивач вважає протиправними дії відповідачів щодо невиключення його з військового обліку на підставі статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в редакції, яка діяла станом на 27.10.2011 року, з приводу чого суд зазначає наступне.
Так, частиною 2 статті 28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 27.10.2011 року) було встановлено, що військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділяються на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років.
При цьому, частиною 4 статті 28 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 27.10.2011 року) передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.
За приписами пункту 4 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції, чинній станом на 27.10.2011 року) виключенню з військового обліку у районних (міських військових комісаріатах підлягають громадяни України, зокрема, які досягли граничного віку перебування в запасі.
Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою, яка досягла граничного віку перебування в запасі, який станом на ІНФОРМАЦІЯ_21 досяг 43 років, тобто граничного віку перебування в запасі, визначеного частиною другою статті 28 Закону №2232-XII у чинній на той час редакції.
Разом з цим, положення Закону №2232-XII в частині, що стосується граничного віку перебування військовозобов`язаних осіб в запасі, у подальшому зазнавало змін.
Так, Законами України №1169-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації та №1604-VII Про внесення змін до статті 28 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу до статті 28 Закону №2232-XII було внесено зміни, згідно з якими з 27.03.2014 граничний вік військовозобов`язаних, які перебувають в запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу другого розряду збільшено з 40 років до 50 років, а з 22.07.2014 і станом на теперішній час з 50 років до 60 років.
При цьому, положення частини 4 статті 28 Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі, станом на теперішній час змін не зазнало.
Суд зазначає, що вік особи як юридичний факт - стан є триваючою обставиною, що породжує для такої особи юридичні наслідки, а в спірних правовідносинах такими наслідками є застосування до позивача положень Законів України №1169-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації та №1604-VII Про внесення змін до статті 28 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
За колом осіб дія нормативно - правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних в запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
Від часу опублікування (набрання чинності) змін до цього Закону №2232-XII, він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на усіх осіб, що не досягли граничного віку перебування в запасі.
Відтак, доводи позивача в частині порушення принципів юридичної визначеності та дії законів у часі, суд вважає необґрунтованими.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17. Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи наведені вище норми законодавства у їх різних редакціях в часі слід дійти висновку, що законодавець не передбачає збереження стану (статусу) виключення з військового обліку для осіб, які досягли граничного віку перебування у запасі, визначеного частиною другою статті 28 Закону №2232-XII у попередній редакції. Водночас такі особи підлягають взяттю на військовий облік, зокрема військовий облік військовозобов`язаних, на загальних підставах, передбачених частиною першою статті 37 Закону № 2232-XII, якщо відсутні передбачені діючою редакцією частини шостої статті 37 Закону №2232-XII підстави для виключення з військового обліку.
Таким чином, позивач, який досяг граничного віку перебування в запасі 07.10.2012 згідно частини другої статті 28 Закону №2232-XII у чинній на той час редакції, був взятий на військовий облік 23.03.2017 на підставі чинної на той час редакції статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Внесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (стаття 58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.
Однак, у даному випадку йдеться не про кримінальну або адміністративну відповідальність, а про поновлення військового обліку, що регулюється спеціальним законодавством.
Варто зазначити, що законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави.
Нова редакція статті 28 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 27.03.2014 фактично встановила нові правовідносини у вигляді нового правового регулювання граничного віку перебування в запасі військовозобов`язаних осіб. Наслідком нового унормування стало те, що особа, яка раніше вважалася такою, що досягла граничного віку перебування в запасі, після того, як такий вік змінено і за умови, що вона відповідає законодавчо встановленим критеріям взяття на військовий облік, підлягає взяттю на такий облік. При цьому, нове взяття на військовий облік, слід розглядати не як продовження попередніх правовідносин, під час дії яких особа була виключена з військового обліку, так як ці правовідносини завершились, а їх слід розцінювати як нові правовідносини, які виникли на підставі нової норми права.
Як було встановлено судом, після внесення Законами України №1169-VII та №1604-VII з 27.03.2014 змін до статті 28 Закону №2232-XII, позивач був взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 04.09.2025 року і не досяг віку 60 років, тому норми зазначених законів є застосовними до позивача та спірних правовідносин.
Доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Підсумовуючи викладене суд доходить висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі статті 28 Закону №2232-XII в редакції, яка діяла станом на 07.10.2012.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника Горбенко Інни Василівни до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник