Справа № 340/8132/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8132/25

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Савонюк М.Я., розглянувши матеріали позову Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти Міністерства внутрішніх справ України, -

В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Харківського національного університету внутрішніх справ (надалі - позивач) до ОСОБА_1 (надалі відповідач), у якій просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, в сумі 2345 грн (Дві тисячі триста сорок п`ять гривень) грн 62 коп.

Ухвалою суду від 05.12.2025 року позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ залишено без руху.

Запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

12.12.2025 представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій зазначив, що 29.03.2023 між ХНУВС та ОСОБА_1 було укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року. Строк останнього платежу сплинув 10.03.2024. Відповідач не відшкодувала заборгованість в повному обсязі, що свідчить про порушення п. 1.2 та 1.3 Договору про розстрочення. 22.09.2025 позивачем було подано позов до Кропивницького районного суду Кіровоградської області в порядку цивільного судочинства щодо зобов`язання виконати умови договору та погасити заборгованість, щодо витрат на утримання в навчальному закладі з ОСОБА_1 в межах загальної позовної давності (три роки). Однак ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2025 по справі № 390/2456/25 закрито провадження та роз`яснено право на звернення до Харківського окружного адміністративного суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що встановлений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду слід відраховувати з наступного дня після постановлення Олександрівським районним судом Кіровоградської області ухвали про закриття провадження у цивільній справі № 390/2456/25.

Надаючи правову оцінку та досліджуючи поважність зазначених позивачем причин пропуску строку на звернення до суду в межах аргументів наведених у заяві, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

За усталеною практикою Верхового Суду (згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, постанов Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 22.07.2020 у справі №1.380.2019.001042, від 29.07.2020 у справі №460/582/19, від 19.10.2020 у справі №1.380.2019.004149, від 10.02.2021 у справі №380/5952/20, від 28.04.2022 у справі №420/9196/20) спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому, до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом спору у цій справі є стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти Міністерства внутрішніх справ України, відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини 5 статті 122 КАС України, тобто місячний строк звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №86о/c від 15.03.2022 рядового поліції ОСОБА_1 (0150673), курсанта 1-го курсу факультету №2 за спеціальністю «Облік і оподаткування» Харківського національного університету внутрішніх справ з 15.03.2022 відраховано з числа курсантів та звільнено відповідно до пункту 7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції (за власним бажанням).

21.02.2023 позивачем оформлено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, яке разом із довідкою про фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта було направлено на поштову адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

29.03.2023 між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_1 укладено договір про відшкодування витрат з розстроченням платежу до одного року.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору Заклад вищої освіти надає Боржникові розстрочку на строк до одного року для сплати заборгованості із відшкодування витрат, пов`язаних з його (її) утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, усього на суму 22745,62 коп. з 10.04.2023 до 10.03.2024.

Тобто відповідач зобов`язався сплатити витрати у добровільному порядку в повному обсязі до 10.03.2024.

Таким чином, перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом у разі невиконання відповідачем зазначеного обов`язку, розпочався 11.03.2024 (тобто наступного дня після дати, яка зазначена у договорі про відшкодування витрат як кінцева дата розстрочки для сплати заборгованості) та закінчувався 11.04.2024, оскільки відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З даним позовом Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду 02.11.2025, тобто із пропуском місячного строку.

У позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача вказує, що Харківським національним університетом внутрішніх справ попередньо було подано позов про стягнення відшкодування з відповідача у порядку цивільного судочинства до Олександрівського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2025 по справі №390/2456/25 закрито провадження та роз`яснено право на звернення до Кіровоградського окружного адміністративного суду в порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак, на його думку, відлік строку на звернення до суду слід відраховувати з дати закриття провадження у справі № 390/2456/25 (з 19.11.2025).

З цього приводу суд зазначає, що постановлення Олександрівським районним судом Кіровоградської області ухвали про закриття провадження у цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати умови договору та погасити заборгованість на утримання в навчальному закладі №390/2456/25, не є обставиною, з якої починається відлік строків звернення до суду та не впливає на перебіг процесуального строку у цій справі.

Перебіг строку звернення до суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, незалежно від того, до якого суду вона спочатку звернулася.

У даному випадку початок перебігу строку звернення до суду слід обраховувати з наступного дня після дати, яка зазначена у договорі про відшкодування витрат як кінцева дата розстрочки для сплати заборгованості (10.03.2024).

Крім цього, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що позивач лише у вересні 2025 року (через 16 місяців після кінцевої дати відтрочення платежу) звернувся до Кропивницького районного суду Кіровоградської області в порядку цивільного судочинства із позовними вимогами ОСОБА_1 про погашення заборгованості по витратах на утримання у навчальному закладі. І вже ухвалою від 23.09.2025 Кропивницький районний суд Кіровоградської області передаі справу №390/2456/25 на розгляд Олександрівського районного суду Кіровоградської області.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа має мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, заява № 23805/94, § 36).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу про необхідність надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності причин та додати відповідні докази.

Однак, у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача не надала жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навела поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, позаяк в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд зазначає, що помилка заявника в обранні належного способу захисту його права шляхом звернення до суду з порушенням предметної юрисдикції у даному випадку не може слугувати достатньою та поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Інших обставин на обгрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом позивач не наводить.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 123, 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти Міністерства внутрішніх справ України - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 17 грудня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК