Справа № 420/30494/25
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч.5 ст.262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України ГУ ДМС в Одеській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ;

- зобов`язати Хаджибейський відділ Державної міграційної служби України ГУ ДМС в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу було видано паспорт громадянина України (ID-картка), виготовлений у формі пластикової картки з безконтактним електронним носієм від 23.10.2023 року.

29.07.2025 року позивач звернувся до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі йому паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки, затвердженої постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Водночас, Хаджибейським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області листом від 15.08.2025 року позивачу було відмовлено у видачі такого паспорту.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/30494/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Також вказаною ухвалою суду було залучено до участі по справі співвідповідача - Хаджибейський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. Відповідачам запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзиви на адміністративний позов.

До суду від представника Головного управління ДМС в Одеській області (який одночасно наділений повноваженнями представляти інтереси Хаджибейського відділу Головного управління Державної Міграційної служби України в Одеській області) надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що Головне управління ДМС в Одеській області позов не визнає та зазначає, що законодавцем чітко встановлено, що по досягненню 14-річного віку оформлюється паспорт громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Враховуючи зазначене, на день звернення позивачів із заявою, у ГУ ДМС в Одеській області були відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

Позивачем до суду також було надано відповідь на відзив, заперечень на яку до суду не надходило.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи по суті встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявою від 11.10.2023 року про вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України по досягненню 45-річного віку.

Листом Малиновського відділу у місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області було зазначено, що у вклеюванні нової фотокартки до паспорта зразка 1994 року серії НОМЕР_1 по досягненню 45-річного віку, позивачу відмовлено. Паспорт є недійсним та підлягає обміну.

23.10.2023 року позивачу було видано паспорт громадянина України (ID-картка), виготовлений у формі пластикової картки з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_2 .

29.07.2025 року позивач звернувся до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою щодо оформлення та видачі йому паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки, затвердженої постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Водночас, Хаджибейським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області листом від 15.08.2025 року позивачу було відмовлено у видачі такого паспорту, посилаючись на те, що на момент звернення до Хаджибейського відділу він документований паспортом типу ID-1 у вигляді пластикової картки №009829330 та його персональні дані внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) йому присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 915. При цьому, позивачем не наведено підстав вважати, що персональні дані щодо нього обробляються з порушенням законодавства України.

Не погоджуючись із вищезазначеною відмовою територіального відділу міграційного органу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення), згідно п.1 якого паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Згідно п.п.2-3 Положення паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

З 06.12.2012 року набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI (далі - Закон №5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Законом № 1474-VIII частину 2статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»

Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302 (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).

Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого) обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.

Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.

Відповідачем у відзиві зазначено, та стороною позивача не спростовано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.10.2018 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 5101, який оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення позивача. За твердженням відповідача позивач, при оформленні паспорта громадянина України для виїзду за кордон, заповнюючи 24.10.2018 заяву-анкету встановленого зразка, надав згоду на обробку його персональних даних та внесення інформації до ЄДДР. Під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 дані стосовно позивача були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і йому було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): 915.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.10.2023 документований паспортом громадянина України типу ID-1 №009829330, виданий 5114, строком дії до 23.10.2033, який оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення позивача. Також, позивач при оформленні паспорта громадянина України типу ID -1, заповнюючи 19.10.2023 заяву-анкету встановленого зразка, надав згоду на обробку його персональних даних та внесення інформації до ЄДДР. При цьому, позивачем не наводилось підстав вважати, що його персональні дані обробляються з порушенням законодавства України.

Крім того, при зверненні до органу міграційної служби із заявою від 29.07.2025 року позивач не надав доказів про наявність у нього певних релігійних переконань або приналежності до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації.

Тобто, аналізуючи викладене, суд враховує, що позивачем надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорту громадянина України вперше, у зв`язку з чим йому було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.

Суд не враховує посилання представника позивача на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17 (зразкова справа), оскільки вказана адміністративна справа стосується інших правовідносин, а саме при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що використання позивачем паспорта громадянина України (ID-картка), при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки не порушує його права позивача та не є втручанням у його приватне і сімейне життя.

Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 08.06.2023 року у справі №380/5977/21 погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.

Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21.

За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Хаджибейського відділу Державної міграційної служби України Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Хаджибейський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 23в).

Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ).

Суддя О.В. Білостоцький

.