Справа № 160/20380/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Озерянської С.І.
за участі секретаря судового засідання Кірюшина Д.Л.
представника позивача Бурі О.Є.
представника відповідача Стець А.О.
14.07.2025 року Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 000/406/32-00-07-08 від 27.06.2025 р. згідно з яким Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2024 року на суму 7 242 838 грн.; № 000/407/32-00-07-08 від 27.06.2025 року згідно з яким, на підставі п. 54.3.3 ст. 54 ПКУ, п. 120.2і ст. 120і ПКУ до Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, прийняті Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з ВПП на підставі висновків акту перевірки № 340/32-00-07-13/00186520 від 23.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 03.06.2025 року посадовими особами Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» було отримано акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за лютий 2024 року, зокрема з питань, визначених у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 22.01.2025 року, у порядку контролю за правильністю висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки позивача. Також не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, зазначаючи, що висновок про порушення статей 188 та 201 ПК України є помилковим та незаконним, оскільки його було зроблено з неправильним застосуванням наведених статей до господарських операцій позивача.
31.07.2025 року до суду надійшов відзив Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що повернення товару відбулось в митному режимі імпорту, і хоча Феросилікомарганець МНС17 є продуктом виробницва АТ «НЗФ», ці товари з економічної точки зору вже не можуть розглядатись в якості готової продукції. Коли Феросилікомарганець МНС17 були вироблені АТ «НЗФ», вони оцінювались за собівартістю виробленої продукції, коли вони за відповідними договорами були реалізовані, їх вартість була оцінена за ціною продажу саме товару. За цією ж ціною продажу Феросилікомарганцю МНС17 були повернені АТ «НЗФ», і повинні обліковуватись у бухгалтерському обліку як товар, який вже оцінюється за ціною продажу. Товар являє собою економічну категорію, в яку переходить продукція, коли виробник приймає рішення продати створені ним матеріальні цінності. На собівартість продукції накручується певний відсоток з метою покриття невиробничих витрат, і в результаті виходить ціна за одиницю товару. У зв`язку з тим, що ціни на Феросилікомарганець МНС17 у договорах купівлі-продажу зазначені у Євро, у гривневому еквіваленті ціни продажу на зазначені товари станом на, 05.01.2024, 08.01.2024, 11.01.2024, 18.01.2024, 22.01.2024, 23.01.2024, 05.02.2024, 12.02.2024, 14.02.2024, 22.02.2024, 26.02.2024 збільшились відповідно до курсу валюти. Також на ціну продажу вплинула кон`юнктура ринку за більше ніж рік знаходження товарів у Польщі. Перевіркою встановлено, що АТ «НЗФ», на порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, неправомірно оприбутковано зазначені товари.
07.08.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві.
02.09.2025 року відповідачем надано додаткові пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні 20.10.2025 року позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні 20.10.2025 року проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд встановив та зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.04.2025 року по 16.05.2025 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів".
Документальною перевіркою позивача встановлено порушення п.188.1 ст.188, п.200.4, ст.200 ПКУ, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 7 242 838 гривень. 2. п. 201.1, п. 201.10 ст.201 ПКУ, п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, оскільки АТ «НЗФ» не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення ціни придбання товарів над ціною реалізації цих товарів у лютому 2024 року на суму ПДВ 7 242 838 гривень.
13.06.2025 року позивачем направлено заперечення на акт перевірки.
26.06.2025 року відповідачем направлено відповідь про результати розгляду заперечень, в якій зазначено про правомірність висновків перевірки.
На підставі акту №340/32-00-07-13/00186520 від 23.05.2025 року податковим органом винесені наступні податкові повідомлення-рішення від 27.06.2025 року №000/406/32-00-07-08, №000/407/32-00-07-08.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та встановлює Податковий кодекс України (в редакції чинній на момент проведення перевірки).
В свою чергу, відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Факт повернення експортованих товарів в податковому та митному законодавстві регулюється наступними нормами.
Митний режим реімпорту, передбачений пунктом 3 частини другої статті 78 Митного кодексу України- це повернення товарів, які раніше були поміщені у митний режим експорту (остаточного вивезення), і повертаються особі, яка їх експортувала, у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари поміщувалися в митний режим експорту, або з інших обставин, що перешкоджають виконанню цього договору, якщо ці товари: а) повертаються на митну територію України у строк, що не перевищує шести місяців з дати вивезення їх за межі цієї території у митному режимі експорту; б) перебувають у такому самому стані, в якому вони оформлені у митний режим експорту, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якого були виявлені недоліки, що спричинили реімпорт товарів.
Згідно із статтею 77 глави 14 Митного кодексу України, реімпорт це митний режим, відповідно до якого товари, що були вивезені або оформлені для вивезення за межі митної території України, випускаються у вільний обіг на митній території України зі звільненням від сплати митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Отже, повернення експортованого товару є реімпортом.
Відповідно до пункту 206.3 статті 206 Податкового кодексу України операції із ввезення товарів у митному режимі реімпорту звільняються від оподаткування, крім операцій із ввезення відповідно до пункту 3 частини другої статті 78 Митного кодексу України, що оподатковуються податком на додану вартість за ставкою, визначеною підпунктом 94.1.1 пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу України, тобто за ставкою 20 відсотків.
Реімпорт товари вивезені в режимі експорт, які повертаються експортерові у зв`язку із невиконананням (неналежим виконанням) умов ЗЕД- договору або з інших обставин, що перешкоджають його виконанню, поміщають у митний режим реімпорту (пункт 3 частини 2 статті 78 Митного кодексу України), оформлюють МД тип ІМ-41 «Реімпорт».
Приписами пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно (14.1.54.); продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності; (14.1.203.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно пунктів 201.1, 201.2, 201.4 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг.
Податкова накладна та додатки до неї складаються в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи. Усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в п.9 - 15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.
Пунктом 200.1. статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Стаття 188 Податкового кодексу України визначає правила оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарів, включно з тими, що раніше були вивезені за межі України.
Повернення раніше експортованого товару на митну територію України розглядається як імпорт, і до такої операції застосовуються правила, встановлені Податковим кодексом України для ввезення товарів.
Виходячи з аналізу норм Податкового кодексу України слід зазначити, що при ввезенні товару на митну територію України, незалежно від його попереднього статусу (експорт), виникає податкове зобов`язання з ПДВ.
Дата виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України це дата подання митної декларації для митного оформлення.
Без сплати ПДВ ввезти в Україну можна тільки «пільгові» товари, передбачені статтею 197 Податкового кодексу України.
База оподаткування при ввезенні товару це договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості, з урахуванням мита та інших податків, що підлягають сплаті.
При цьому перерахунок іноземної валюти в гривні для визначення бази оподаткування за імпортною операцією здійснюють за курсом НБУ на дату подання митної декларації.
При поверненні раніше експортованого товару в режимі імпорту, це фактично є зворотним процесом експорту, що призводить до перетину кордону України та оформлення ВМД (вантажної митної декларації) в режимі імпорту.
У разі повернення раніше експортованого товару постачальник складає на дату повернення товару, який був раніше експортований, розрахунок коригування (РК) до податкової накладної (ПН), що була складена на дату експорту товарів, шляхом зменшення податкових зобов`язань.
Аналізуючи положення статті 201 Податкового кодексу України вбачається, що ця стаття стосується права платника податків на відшкодування податку на додану вартість (ПДВ), що, хоча й пов`язане з експортом, але не стосується самого факту повернення товару.
Таким чином, Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» не зобов`язане було визначати базу оподаткування зазначених операцій ПДВ на повернутий нерезидентом товар", адже повернення товару - це не об`єкт оподаткування, а підстава для коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту, що вже були нараховані.
В даному випадку, як при перевірці податковим органом, так і в судовому засіданні було встановлено, що Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (продавець) у березні-квітні 2022 року уклало з нерезидентом компаніє «STALMAG SP. Z O.O.», Польща (покупець) контракти купівлі-продажу феросплавної продукції феросилікомарганцю МНС17: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009.
У грудні 2023 року компанія «STALMAG SP. Z O.O.» повідомила позивача про неможливість продати отриманий раніше товар та здійснити розрахунок за нього, просила досягти домовленостей щодо повернення товару.
В період грудень 2023 року січень 2024 року Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» та компанія «STALMAG SP. Z O.O.» уклали додаткові угоди до контрактів купівлі-продажу: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009, відповідно яких дійшли згоди про припинення договірних зобов`язань у зв`язку з неможливістю їх виконання та повернення товару Акціонерному товариству «Нікопольський завод феросплавів».
Товар, придбаний раніше у Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», компанією «STALMAG SP. Z O.O.» було повернуто продацю.
Переміщення повернутого товару через митний кордон України було здійснено в митному режимі «імпорт».
Дані обставини не є спірними та підтверджуються первинними та іншими документами, наявними в матеріалах справи та наданими позивачем до перевірки, перелік яких наведено в акті перевірки від 23.05.2025 року, зокрема: контрактами, додатковими угодами, листами, вантажними митними деклараціями, актами приймання-передачі на повернення товару, залізничними накладними, т.п.
Відповідачем зроблено висновок про здійснення позивачем продажу ориманих від нерезидента товарів за ціною нижчою за ціну придбання цих товарів.
Суд вважає помилковими такі висновки відповідача, оскільки в даному випадку позивачем не було здійснено придбання товару у нерезидента, оскільки мало місце повернення раніше поставленого на експорт товару.
Будь-яких договорів на придбання у нерезидента України феросплавної продукції, зокрема, феросилікомарганцю МНС17, Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» не укладалось, відповідно не здійснювалось ввезення придбаного за кордоном іноземного товару.
В свою чергу, наданими до перевірки та до матеріалів справи документами підтверджено, що нерезидент «STALMAG SP. Z O.O.» проводив повернення позивачу раніше поставленого товару, не здійснював постачання чи продаж товару на адресу Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», як окрему господарську операцію, а тому відсутні правові підстави для визначення бази оподаткування ПДВ за такою операцією на підставі пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України.
Також, суд враховує і те, що перевіркою не було встановлено невідповідність рівня цін за якими здійснювалась поставка вказаного товару власного виробництва рівню звичайних цін на аналогічну продукцію в Україні.
Не було встановлено податковим органом при проведенні перевірки і того, що позивачем отримано від нерезидента іншу продукцію, а не ту, що була раніше поставлена та є продукцією власного виробництва, що позивач здійснював у лютому 2024 року постачання не продукції власного виробництва, а іншої продукції.
За наведених обставин, суд вважає необгрунтованими та непідтвердженими належними доказами висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства у зв`язку з тим, що операції з повернення товару не є окремими господарськими операціями з придбання такого товару. Режим митного оформлення товару, в якому проводилося переміщення феросплавної продукції у зв`язку з припиненням договірних зобов`язань за договорами з нерезидентом, не може розцінюватися як окремий правочин чи господарська операція. Отже, незважаючи на те, що повернення раніше поставленого нерезиденту товару здійснювалося в миному режимі «імпорт», таке переміщення товару через митний кордон України не може вважатись придбанням товару.
Враховуючи зазначене, висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України є необгрунтованим, оскільки позивачем не було допущено заниження бази оподаткування операцій з постачання товарів за цінами нижчими ціни придбання таких товарів у лютому 2024 року на суму ПДВ 7242838 грн., оскільки не здійснювало придбання товару у нерезидента, а здійснило повернення раніше поставленого на експорт товару власного виробництва та подальший продаж продукції власного виробництва. Відтак, позивачем не було занижено базу оподаткування операцій з постачання товарів за цінами нижчими ціни придбання таких товарів у лютому 2024 року на суму ПДВ 7242838 грн. та не було допущено порушення вимог статті 200 Податкового кодексу України при відображенні від`ємного значення ПДВ в декларації за лютий 2024 року.
Також, суд вважає необгрунтованим висновок податкового органу щодо необхідності складання податкової накладної, враховуючи попередні висновки про відсутність порушень податкового законодавства, зокрема в частині заниження бази оподаткування.
Отже, у позивача відсутнє зобов`язання скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін (пункт 201.1 статті 201 розділу V ПКУ).
За вказаних обставин, оскільки відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.06.2025 року №000/406/32-00-07-08, №000/407/32-00-07-08.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
У відповідності до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи докази надані сторонами, суд відзначає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог, у той час як відповідачем не надано належних доказів на підтвердження законності спірних рішень.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже судовий збір у розмірі 30 280,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Керуючись статтями 243, 245-247, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.06.2025 року №000/406/32-00-07-08, №000/407/32-00-07-08
Стягнути на користь Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 30 280,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2025 року.

Суддя С.І. Озерянська