Справа № 200/4394/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Справа№200/4394/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправним та скасування рішення.

16.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03 квітня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 07.04.2025 йому на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 від Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі відповідач) надійшла постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03.04.2025 року, відповідно до змісту якої його було визнано винним в порушенні ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено стягнення на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 гривень. З прийнятим з боку відповідача рішенням позивач категорично не погоджується. Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03.04.2025 вважає протиправною, оскільки вона винесена поза встановленою процедурою для розгляду справи та без будь-якого повідомлення про розгляд відносно позивача справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Позивач зауважив, що складаючи Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03.04.2025 уповноважена особа відповідача діяла поза межами наданих їй повноважень, без належного аналізу матеріалів справи, що призвело до протиправного притягнення його до відповідальності.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області та направлення на перевірку № 002502 від 27.01.2025, 31.01.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка на а/д Т0202. Відповідно до пункту 3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він на праві приватної власності належить позивачу та використовується позивачем у своїй господарській діяльності. На момент проведення перевірки було встановлено відсутність: товарно-транспортної накладної встановленої форми на вантаж; протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції покладені на них державою, державними інспекторами було складено акт № АР 060617 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2025, зі змістом якого водій був ознайомлений, підписав його. Відповідач зауважив, що відповідно до пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Повідомленням № 15097/40/24-25 від 14.02.2025, позивача було викликано для розгляду справи на 13.03.2025 з 9.00 до 11.00, але у зв`язку з тимчасовим не функціонуванням Відділення 85612, розгляд справи було перенесено на 03.04.2025. Повідомленням № 25433/40/24-25 від 19.03.2025, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 831, позивача було викликано для розгляду справи на 03.04.2025 з 9.00 до 11.00. Вказане повідомлення відповідачем направлялось на адресу пересувного відділення АТ «Укрпошта» (85004 м. Добропілля Україна), оскільки означене відділення було найближче до місця реєстрації позивача. Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта», вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу 20.03.2025, тобто відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 24.03.2025 відправлення прибуло до відділення. Таким чином, позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду означеного акту, натомість неотримання вказаної кореспонденції знаходиться у сфері його відповідальності, яку відповідач не може гарантувати. Поряд з цим, позивач не навів жодної обставини та не надав доказів, які б підтверджували неможливість отримання ним повідомлення чи прибуття для розгляду справи. Відповідач зазначив, що відповідно пункту 27 Порядку, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, з урахуванням наведеного правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача. За результатами розгляду акту № АР 060617 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2025 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130502 від 03.04.2025 за порушення статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн. 04.04.2025 на електронну адресу надійшла заява позивача про направлення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130502 від 03.04.2025 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з приписами пункту 29 Порядку № 1567, копію постанови № 130502 від 03.04.2025 направлено 07.04.2025 позивачу, разом із супровідним листом від 04.04.2025 № 30613/40/24-25, на електронну пошту позивача, яка зазначена в його заяві від 03.04.2025. Також відповідач закцентував свою увагу на тому, що застосував адміністративно-господарський штраф в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 250 Господарського кодексу України, що свідчить про правомірність прийняття ним постанови та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130502 від 03.04.2025 відносно позивача поза указаного у пункті 25 Порядку № 1567 зумовлено не зволіканням державного органу, а необхідністю належного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2025 суддею Череповським Є.В. - прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправною та скасування постанови та відкрито провадження у справі №200/4394/25.

Призначено розгляд адміністративної справи №200/4394/25 по суті за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) Донецьким окружним адміністративним судом.

Витребувано у Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях належним чином засвідчені копії документів, які послугували підставою для винесення спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03 квітня 2025 року.

Відповідно до розпорядження керівника апарата Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2025 №372 відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/4394/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи №200/4394/25 між суддями від 07.08.2025 головуючим суддею визначено Голошивця І.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2025 прийнято до свого провадження адміністративну справу №200/4394/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправним та скасування рішення. Ухвалено розгляд адміністративної справи № 200/4394/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Розгляд справи розпочато спочатку. Встановлений позивачу та відповідачу строк для надання на адресу суду заперечень, клопотань.

Сторони про прийняття справи до свого провадження були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність реєстрації у них кабінету електронного суду у представника позивача - адвоката Сенченко А.С. та відповідача, про що свідчить відповідна відмітка в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено - 15.08.2025.

Станом на час розгляду даної справи по суті виниклих спірних правовідносин учасниками справи клопотань, заперечень, заяв на адресу суду не надходило.

З урахуванням наведеного суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України, що підтверджується наявною копією паспорта серії НОМЕР_3 виданим Курахівським МВ Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області від 10.04.2003 року.

Відповідач: Державна служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях () - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що у відповідності до приписів ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

В свою чергу заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, що зазначено у ч.2 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) виданого Відділом державного нагляду (контролю) у Вінницькій області від 27.01.2025 року №002502, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) від 27 січня 2025 року №9321/23/27-25, яка була видана для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів на період з 27.01.2025 по 02.02.2025 року.

На підставі вищенаведеного направлення була проведена перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме транспортного засобу марки Kамаз з номерним знаком НОМЕР_1 31.01.2025 року, час перевірки 12:25, місце перевірки - а/д Т0202, Вінницька область, м. Бершадь, за наслідками перевірки було складено Акт №АР060617.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії вищезазначеного Акту №АР060617, було встановлено, що транспортний засіб марки Камаз з номерним знаком НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), відповідно до серії і номеру свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 . В даному акті зазначено, що номер дорожнього листа відсутні. Під час перевірки виявлено порушення ст.34, 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», вимоги Наказу МТЗУ №363 від 14.10.1997 року, п.11.1 Вимоги Наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010 року, п.3.3. Під час здійснення перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж та протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. В графі водій транспортного засобу зазначено « ОСОБА_2 » та підпис.

Варто зазначити, що позивач у своїй позовній заяві зазначив: - «Як вбачається з Акту №АР 060617 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, 31.01.2025 року працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті було здійснено зупинку транспортного засобу марка КАМАЗ номерний знак НОМЕР_5 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , за кермом якого був ОСОБА_2 . Зазначений транспортний засіб належить позивачу на праві власності.».

Даним підтверджується та не заперечується позивачем по справі, що транспортний засіб марки Камаз реєстраційний № НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності, що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копії матеріалів проведеної перевірки, судом встановлено, що під час складання акту було зроблено фотофіксацію наступних документів: посвідчення водія; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; фото передньої частини транспортного засобу марки Камаз з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Як зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву: - «Повідомленням № 15097/40/24-25 від 14.02.2025, Позивача було викликано для розгляду справи на 13.03.2025 з 9.00 до 11.00, але у зв`язку з тимчасовим не функціонуванням Відділення 85612, розгляд справи було перенесено на 03.04.2025. Повідомленням № 25433/40/24-25 від 19.03.2025, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 831, Позивача було викликано для розгляду справи на 03.04.2025 з 9.00 до 11.00. Вказане повідомлення Відповідачем направлялось на адресу пересувного відділення АТ «Укрпошта» (85004 м. Добропілля Україна). Означене відділення було найближче до місця реєстрації Позивача. Відповідно, до даних трекінгу АТ «Укрпошта» (надаємо), вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено Позивачу 20.03.2025, тобто Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 24.03.2025 відправлення прибуло до Відділення.».

Вищенаведене також підтверджується наявними доказами в матеріалах справи, а саме копіями повідомлень про розгляд справи станом на 13.03.2025 року (№15097/40/24-25 від 14.02.2025) та про розгляд справи станом на 03.04.2025 року (№25433/40/24-25 від 19.03.2025 року) надісланого відповідачем позивачу рекомендованим листом №831 від 19.03.2025 року на адресу: пересувного відділення АТ «Укрпошта» (85004 м. Добропілля Україна), що підтверджується роздруківкою Список № Повідомлення на 03.04.2025 року.

Позивач з цього приводу зазначив у своїй позовній заяві: - «Далі, Пунктом 17 Порядку визначено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру". У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі. У той час, ОСОБА_1 жодним чином не був сповіщений завчасно щодо необхідності надання пояснень у зв`язку із розглядом відносно нього справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. У зв`язку з вказаним можливо стверджувати, що повідомлення про розгляд справи з боку відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті позивачу не направлялось взагалі, про що свідчить навіть невірне вказання даних про місце реєстрації особи що притягується до відповідальності в оскаржуваній Постанові, внаслідок чого з боку відповідача допущено умисне порушення прав позивача.».

Відповідачем за наслідками розгляду про порушення законодавства про автомобільний транспорт від 03.04.2025 року було прийнято постанову про застосовування адміністративно-господарського штрафу №130502, відповідно до якої до фізичної особи ОСОБА_1 постановлено стягнути адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. Підставою застосовування штрафних санкцій зазначено, що позивачем допущено порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно акту від 31.01.2025 №АР060617 відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач зауважив у своєму відзиві на позовну заяву: - «04.04.2025 на електронну адресу надійшла заява Позивача про направлення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130502 від 03.04.2025 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно з приписами пункту 29 Порядку № 1567, копію постанови № 130502 від 03.04.2025 направлено 07.04.2025 Позивачу, разом із супровідним листом від 04.04.2025 № 30613/40/24-25, на електронну пошту Позивача, яка зазначена в заяві Позивача від 03.04.2025.».

Позивач вищезазначене не заперечує, оскільки зазначає у позові: - «07.04.2025 ОСОБА_1 на свою електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 (скріншот щодо дати одержання - додається) отримав від Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №130502 від 03.04.2025 року, відповідно до змісту якої мене було визнано винним в порушенні ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено стягнення на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000 гривень.

[…].

Варто також зауважити, що оскільки оскаржувану постанову винесено на підставі одного документу, який складено співробітниками Укртрансбезпеки - Акту №АР 060617 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.01.2025, який складався не в моїй присутності, з яким ОСОБА_3 також ознайомлений не був та який він також вважав протиправним, тому в порядку позасудової процедури оскарження прийнятого рішення 14.04.2025 ним подавалась скарга до Державної служби України з безпеки на транспорті з обґрунтованим проханням скасувати Постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу №130502 від 03.04.2025.

24.04.2025 на зазначену в скарзі електронну адресу від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист «Про розгляд скарги» від 23.04.2025 №3729/3.3/15-25, яким в задоволенні скарги відмовлено.».

У своїй відповіді від 23.04.2025 року на скаргу позивача відповідач зазначив (суд наводить вибірково): - «За результатами розгляду скарги встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до вимог Порядку, посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області 31 січня 2025 року було перевірено транспортний засіб марки КАМАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який здійснював внутрішні вантажні перевезення, власником (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ) та автомобільним перевізником виступав ОСОБА_1 . Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) були виявлені порушення автотранспортного законодавства, а саме: на момент перевірки автомобільний перевізник не забезпечив водія товарно-транспортною накладною, або іншим визначеним законодавством документом на вантаж та відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Порушено вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон), а також вимоги наказів Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340 «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року №811/18106 (далі - Положення про робочий час і час відпочинку) та від 24 червня 2010 року № 385 «Про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті» (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року № 946/18241 (далі - Інструкція). Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачено абзацом третім частини першої статті 60 Закону, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. […]. Так, за результатами рейдової перевірки (перевірки на дорозі) складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31 січня 2025 року № АР 060617 (далі - акт). Водій транспортного засобу ОСОБА_2 пояснень про причини порушень вимог автотранспортного законодавства не надав, акт підписав. Разом з тим зазначаємо, що Пунктом 5 розділу II Порядку застосування засобів фото і відеофіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 09 серпня 2022 року № 590, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2022 року за № 1053/38389, визначено, що посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати портативний відеореєстратор під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами. Повідомляємо, що згідно з даних відеоматеріалів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) 31 січня 2025 року, зафіксованих за допомогою портативного відеореєстратора, вбачається як водій ОСОБА_2 надав інформацію про наявність вантажу (перевезення браги), водночас водій не надав для перевірки посадовій особі територіального органу Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну, або інший визначений законодавством документ на вантаж та протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та пояснив, що перевізник не забезпечив його вищевказаними документами. […]. Оскільки перевізник ОСОБА_1 використовує найману працю водіїв то повинен контролювати роботу водіїв, забезпечувати умови праці та відпочинку і дотримуватись вимог Положення про робочий час і час відпочину та Інструкції. Водночас повідомляємо, в ході опрацювання скарги було виявлено невідповідність вказаної інформації, а саме: номера постанови та реєстраційного номера транспортного засобу марки КАМАЗ. Згідно пункту 25 Порядку, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Керуючись пунктом 27 Порядку, керівником територіального органу Укртрансбезпеки - Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях проведено розгляд справи про порушення та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 3 квітня 2025 року № 130502. Враховуючи вищезазначене, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 3 квітня 2025 року залишається без зміни, а скарга без задоволення.».

В даному випадку з позовної заяви позивача суд вбачає оскарження позивачем процедури розгляду справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт та можливо виділити наступні спірні питання: - це розгляд даної справи у строк, що перевищує два місяці, відсутність належного повідомлення позивача про розгляд справи й відповідно відсутність у нього надання пояснень щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 цього Положення визначено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; внесення на розгляд Міністра пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; надання у передбачених законом випадках адміністративних послуг у сфері автомобільного, міського електричного, залізничного транспорту.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі також - Закон №2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі також - Порядок № 1567).

Згідно з ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п. 4 Порядку № 1567).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 №1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті» Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом поділу на Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Луганській області.

Відповідне рішення про реорганізацію також прийнято Державною службою України з безпеки на транспорті (наказ «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» від 23.12.2021 №2440-К).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку № 1567).

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (п. 13 Порядку № 1567).

Згідно з п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 26-27 Порядку № 1567).

В даному випадку сама процедура проведення рейдової перевірки не є спірною у цій справі, що підтверджується заявами по суті справи.

Щодо суті порушень, вчинення яких поставлено у вину позивачу, то суд не досліджує це питання, оскільки з урахуванням позовної заяви не є спірним у цій справі.

В даному випадку, позивач оскаржує спірну постанову про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу №130502 в частині процедури розгляду справи про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт на підставі акту від 31.01.2025 року №АР060617.

Щодо твердження позивача про порушення строку застосування адміністративно-господарського штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з п. 26 та п. 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Зі змісту статті 250 Господарського кодексу України (далі ГК України) висновується, що законодавець встановив граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання за порушення зазначеними суб`єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності. Фактично у наведеній статті містяться два строкові обмеження.

Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після закінчення одного року з дня вчинення порушення суб`єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Другий обмежувальний строк, встановлений у вказаній статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку, що при виявленні факту вчинення суб`єктом господарювання правопорушення під час здійснення господарської діяльності, суб`єкт владних повноважень, ухвалюючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 ГК України. Закінчення будь-якого із встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

У справі, що розглядається, акт проведення перевірки складено 31.01.2025, а спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнято 03.04.2025.

Наведене свідчить, що відповідач фактично порушив строк розгляду справи, передбаченого пунктом 25 Порядку № 1567, але застосував до позивача адміністративно-господарські санкції в межах строку, встановленого статтею 250 ГК України.

Варто зауважити, що вказані строки мають принципово різне значення, адже пункт 25 Порядку № 1567 стосується строку розгляду суб`єктом владних повноважень справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а стаття 250 ГК України визначає строк притягнення до відповідальності за таке порушення, який вираховується з дня його виявлення.

Отже, відповідач застосував адміністративно-господарський штраф в межах шестимісячного строку, передбаченого статтею 250 ГК України, що свідчить про правомірність прийняття постанови.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 160/12371/22.

Отже в даному випадку суд відхиляє твердження позивача про порушення відповідачем строку розгляду справи та відповідно процедури розгляду.

Щодо зазначеного позивачем стосовно неналежного повідомлення його про розгляд справи та надання пояснень, суд зазначає наступне.

Суд встановив відсутність доказів наявності у відповідача електронної пошти позивача на час розгляду та винесення спірної постанови, протилежного матеріали справи не містять.

В свою чергу, наявність даних електронної пошти позивача стала відома відповідачу тільки після його особистого звернення на електронну адресу відповідача, коли він надіслав заяву для отримання постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 130502 від 03.04.2025.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи з урахуванням наявних у нього даних, оскільки таке запрошення вважається отриманим особою на п`ятий день з дня відправлення (положення частини 7 статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру»).

Крім того, відповідно до приписів пункту 1 Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 нормативними строками пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) є 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1. У межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2. Таким чином, неотримання або зволікання поштового оператора з доставки вказаної кореспонденції знаходиться поза сферою відповідальності відповідача.

Суд вважає, що відповідачем дотримано обов`язок щодо належного повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а позивач був заздалегідь повідомлений про час та місце розгляду акту, натомість неотримання вказаної кореспонденції знаходиться у сфері його відповідальності, яку відповідач не може гарантувати.

З огляду на зазначене, відповідно п. 27 Порядку № 1567, яким передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, відповідачем правомірно розглянуто справу та прийнято рішення без участі представника позивача.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.

До того ж, в постанові Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17 зазначено, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічні позиції щодо належного повідомлення викладені Верховним Судом у постановах від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 01.06.2023 у справі № 640/39442/21, від 06.09.2023 у справі № 120/5064/22, від 22.12.2021 у справі № 420/3371/21.

Відповідно до приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд не вбачає підстав для відступу від вищезазначених висновків та враховуючи усе викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем підтверджено належними, достовірними, допустимими, достатніми доказами правомірність винесення спірної у справі постанови, а відтак у задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець