Справа № 140/8867/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/8867/24 пров. № А/857/29885/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Запотічного І.І., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року, що ухвалив суддя Костюкевич С.Ф. у м. Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 140/8867/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити позивачці пенсію зі зменшенням пенсійного віку. відповідно до статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 14.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 08.09.1994 № НОМЕР_1 . Позивачка зауважує, що посвідчення є дійсним, питання щодо його анулювання ні державними, ні іншими органами чи особами не ставилося.

З метою реалізації права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивачка 05.08.2024 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, подавши при цьому всі необхідні документи.

Рішенням № 68 від 13.08.2024 ГУ ПФУ у Львівській області відмовило позивачці в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що заявниця не підтвердила факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення протягом законодавчо встановленого терміну.

16 жовтня 2024 року Волинський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 68 від 13.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 14.08.2024.

У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що документами, які подала позивачка, підтверджено право позивачки на зниження пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд відмовив у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, оскільки, вказане управління є неналежним відповідачем у справі.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Головне управління Пенсійного фонду України Львівській області зазначає те, що позивачка не має права на зниження пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки, позивачка не проживала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року більше трьох років.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 08.09.1994 Волинською обласною державною адміністрацією, є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії.

05.08.2024 позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

13.08.2024 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення № 68 Про відмову в призначенні пенсії, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії.

Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку зазначено непідтвердження проживання, роботи не менше 3 років в зоні гарантованого добровільного відселення.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині задоволення позову, а також те, що відповідач не навів доводів протиправності рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, не зважаючи на те, що відповідач, фактично, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю.

Частиною 1 статті 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За нормою статті 26 вказаного Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 років.

Сторони не заперечують ту обставину, що на час звернення до відповідача вік позивачки 53 роки 11 місяців 22 дні, а страховий стаж позивачки 36 років 7 місяців 01 день.

Позивачка просить відповідача призначити пенсію зі зменшенням встановленого законом віку виходу на пенсію, як особі, яка постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).

Відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки, та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 6 років, є те, що особа проживала або працювала у цій зоні не менше 3 років станом на 1 січня 1993 року.

У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.

Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії.

Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»);

Апеляційний суд встановив те, що позивачка має посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (3 категорія) серії НОМЕР_2 .

Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше трьох років.

Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має лише факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_2 не підтверджує факт проживання чи праці позивачки на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років.

В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення.

Для цього позивачка надала довідку № 662 від 04.07.2024, видану Пнівненським старостинським округом № 13 Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про те, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала в селі Волиця Камінь-Каширського району Волинської області у період з 13.08.1970 по 17.11.1987 та з 29.06.1992 по 15.08.2006 в селі Фаринки Камінь-Каширського району Волинської області, а з 15.08.2006 по даний час в с. Пнівне Камінь-Каширського району Волинської області, які відносяться до зони гарантованого добровільного відселення, встановленої законодавством.

Проаналізувавши довідку про період проживання позивачки на територіях зони гарантованого добровільного відселення, а саме з 26.04.1986 по 17.11.1987 (1 рік 6 місяців 22 дні) та з 29.06.1992 по 01.01.1993 (6 місяців 2 дні), апеляційний суд встановив, що цією довідкою підтверджується проживання позивачки станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

Водночас, у матеріалах справи є архівна довідка, видана Волинським національним університетом імені Лесі Українки від 18.06.2024 № 03-25/01/1715, із якої апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки та при цьому проходила педагогічну практику в с. Пнівне Камінь-Каширського р-ну з 11.11.1991 по 21.12.1991, а протягом двох тижнів у 1988-1992 років літні та зимові канікули, які позивачка проводила у батьків у селі Волиця Камінь-Каширського району Волинської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

З доданої позивачкою архівної довідки ВНУ ім. Л. Українки від 18.06.2024 № 03-25/01/1714 встановлено, що ОСОБА_1 , згідно з розпорядженням декана філологічного факультету Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки від 02.09.1991 № 41 та клопотання Камінь-Каширського районного відділу народної освіти від 26.08.1991 № 401 переведена на індивідуальний план навчання та направлена на роботу в Пнівненську СШ Камінь-Каширського району з 02.09.1991 по 02.01.1992.

Таким чином, зважаючи на періоди канікул позивачки, роботи ОСОБА_1 в Пнівненській середній школі Камінь-Каширського району, період педагогічної практики позивачки в с. Пнівне Камінь-Каширського району, ОСОБА_1 проживала на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року більше 3 років.

Тому, апеляційний суд вважає, що позивачка має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Також апеляційний суд встановив, що позивачка має право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки постійно проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Отже, відповідач, приймаючи спірне рішення, діяв не на підставі, та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 68 від 13.08.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи необхідно визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що, в частині позовних вимог про право позивачки на зниження пенсійного віку, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив в цій частині судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги у цій частині безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції у відповідній частині, а тому апеляційну скаргу в частині заперечення права позивачки на зниження пенсійного віку необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 14.08.2024, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач у спірному рішенні вказав, що документами підтверджено факт проживання позивачки станом на 01.01.1993 2 роки 8 місяців 8 днів, не зазначивши при цьому, який період проживання позивачки відповідач взяв до уваги, а який ні і чому.

Вказаний недолік спірного рішення не дозволяє суду зробити висновок про правильність відповідних розрахунків.

Одночасно, суд не наділений повноваженнями проводити розрахунки періодів проживання, чи кількості років, на яку може бути знижено пенсійний вік позивачки, залежно від періодів проживання позивачки в зоні гарантованого добровільного відселення, а тому висновки суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є передчасними.

На переконання апеляційного суду, належним способом захисту порушеного права позивачки, з врахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 05.08.2024.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію зі зниженням пенсійного віку, неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги в цій частині такими, що спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу в частині заперечення щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачці пенсію зі зниженням пенсійного віку необхідно задовольнити, водночас, рішення суду першої інстанції, в цій частині, необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення відповідної частини позовних вимог у інший спосіб.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року в справі № 140/8867/24, в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку, скасувати та прийняти в цій частині позовних вимог нову постанову.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із врахуванням висновків суду, викладених у цій справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар