Справа № 360/1993/25
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1993/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 №14 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 30.05.2025;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи Списку №1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8, а саме: з 24.05.2004 по 31.12.2004 гірничим підземним з повним робочим днем в шахті; з 25.12.2005 по 31.12.2005 гірничим очисного вибою з повним робочим днем в шахті; з 26.02.2007 по 31.12.2007 гірником очиного вибою з повним робочим днем в шахті; з 01.01.2008 по 15.07.2009 гірником очиного вибою з повним робочим днем в шахті; з 05.05.2014 по 30.06.2014 гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті; з 04.11.2015 по 31.12.2015 гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті; з 01.03.2017 по 13.03.2017 гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті; з 18.04.2017 по 03.06.2019 гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті; з 25.10.2002 по 06.05.2004 проходження строкової військової служби;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 з 26.02.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 15.07.2009 та з 18.04.2017 по 03.06.2019;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви про призначення пенсії від 30.05.2025;

-стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 30.05.2025 через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України, звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 № 14 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи.

До страхового стажу роботи не зараховано період роботи на території Чехії з 26.02.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 15.07.2009, оскільки відсутнє підтвердження стажу компетентними органами Чеської республіки; на території російської федерації з 18.04.2017 по 03.06.2019, оскільки припинена дія Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої в м.Москві.

До пільгового стажу роботи по Списку № 1 (підземні роботи за постановою КМУ від 31 березня 1994 р. №202) не зараховано наступні періоди роботи: 24.05.2004 31.12.2004 гірничий підземний з повним робочим днем в шахті; 25.12.2005 31.12.2005 - гірничий очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 26.02.2007 31.12.2007 гірник очиного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.01.2008 15.07.2009 - гірник очиного вибою з повним робочим днем в шахті; 05.05.2014 30.06.2014 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 04.11.2015 31.12.2015 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.03.2017 13.03.2017 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 18.04.2017 03.06.2019 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 25.10.2002 06.05.2004 - строкова військова служба.

Оскільки позивач вважає рішення відповідача протиправним, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у строк до 30.10.2025 відомості за результатами направлення формулярів UA/CZ 001, UA/CZ 207 та пакету документів ОСОБА_1 до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України для подальшого перенаправлення до компетентних органів Чеської Республіки (вихідний номер 0400-010307-5/132254 від 10.07.2025).

На виконання ухвали суду від 17.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано пояснення від 30.10.2025 №0400-010806-7/205586, копію листа від 10.07.2025 № 0400 010307-5/132254 та доданих до нього документів, а також повідомлено про те, що станом на 30.10.2025 відповідь з Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України на адресу Головного управління не надходила. Додатково повідомлено про те, що питання пенсійного забезпечення громадян України, які здійснювали або продовжують здійснювати трудову діяльність на території Чехії регулюється Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення, який набув чинності для України з 01.04.2003 і поширюється на такі види пенсійного забезпечення як пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія в разі втрати годувальника. Зазначений договір засновано на пропорційному принципі, який полягає в тому, що кожна з сторін сплачує пенсію за страховий стаж, набутий виключно на її території. Проте, ця умова стосується страхового стажу, набутого після дати набуття чинності договору. Страховий стаж, набутий в Чехії до 01.04.2003 зараховується при обчисленні пенсії тією країною, на території якої громадянин постійно проживав станом на вказану дату. Якщо ж страховий стаж, набутий на території Чехії становить менше 1 року, то він підсумовується до загального страхового стажу при призначенні пенсії в Україні після його підтвердження компетентними органами чеської сторони. Також для встановлення права на пенсію, в разі нестачі необхідного страхового стажу при призначені пенсії в Україні, може бути врахований страховий стаж, набутий на території Чехії, за умови його підтвердження компетентними органами цієї країни. Заробітна плата, отримана за роботу у вказаній країні, не враховується при призначенні пенсії в Україні.

Відповідач через підсистему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 30.05.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України через систему ВЕБ-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058- ІV.

За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії ОСОБА_1 була передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.05.2025 про призначення пенсії, 06.06.2025 Головним управлінням прийнято рішення за №14 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.

При опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, Головним управлінням розраховано стаж, який склав - 19 років 1 місяць 1 день, стаж з урахуванням кратності за Списком №1 становить - 33 роки 1 місяць 1 день.

Пільговий стаж позивача становить: на провідних посадах - 13 років 10 місяців 28 днів; професії за постановою 202 3 місяці 15 днів; робота за Списком №1 7 місяців 8 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: на території Чехії з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009, оскільки відсутнє підтвердження стажу компетентними органами Чеської республіки; на території Російської Федерації з 18.04.2017 по 03.06.2019, оскільки припинена дія Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москві.

Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх договорів.

На сьогодні така двостороння угода в галузі пенсійного забезпечення з Російською Федерацією відсутня.

Пільговий стаж з 2004 по 2017 роки обчислено за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, вважає, що його рішення законне, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27.05.2019 №1250-.

30.05.2025 позивач через портал ПФУ звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058- ІV.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 №14 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

В рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 19 років 1 місяць 1 день, стаж з урахуванням кратності за Списком №1 становить 33 роки 1 місяць 1 день. Пільговий стаж особи становить: на провідних посадах 13 років 10 місяців 28 днів професії за постановою 202 - 3 місяці 15 днів робота за Списком №1 - 7 місяців 8 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи: на території Чехії з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009, оскільки відсутнє підтвердження стажу компетентними органами Чеської республіки; на території Російської Федерації з 18.04.2017 по 03.06.2019, оскільки припинена дія Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москві.

Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюватиметься відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні двостороння угода в галузі пенсійного забезпечення з Російською Федерацією відсутня.

З форми РС-право вбачається, що страховий стаж становить19 років 1 місяць 1 день, крім того, додаткові роки за Список №1 14 років 0 місяців 0 днів, всього 33 роки 1 місяць 1 день.

Також судом встановлено, що до пільгового стажу роботи по Списку № 1 (підземні роботи за постановою КМУ від 31 березня 1994 р. №202) не зараховано наступні періоди роботи: 24.05.2004 31.12.2004 гірничий підземний з повним робочим днем в шахті; 25.12.2005 31.12.2005 - гірничий очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 26.02.2007 31.12.2007 гірник очиного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.01.2008 15.07.2009 - гірник очиного вибою з повним робочим днем в шахті; 05.05.2014 30.06.2014 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 04.11.2015 31.12.2015 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 01.03.2017 13.03.2017 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 18.04.2017 03.06.2019 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті; 25.10.2002 06.05.2004 - строкова військова служба.

20.06.2025 позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив зробити запит в Чехію для підтвердження стажу за період з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009.

Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровській області надіслано формуляри UA/CZ 001, UA/CZ 207 та пакет наданих документів до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України для подальшого перенаправлення до компетентних органів Чеської Республіки (вихідний номер 0400-010307-5/132254 від 10.07.2025).

Станом на час розгляду справи по суті відсутнє підтвердження Чеської Республіки щодо стажу позивача за період з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009.

В матеріалах справи наявні: трудова книжка серії НОМЕР_2 від 18.04.2017; реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ІНДИВІДУАЛЬНІ ВІДОМОСТІ ПРО ЗАСТРАХОВАНУ ОСОБУ (форма ОК-5); трудова книжка серії НОМЕР_3 від 29.10.2000; довідка Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» Виробничого структурного підрозділу «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ТЕРНІВСЬКЕ» від 30.05.2025 №439 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; військовий квиток серії НОМЕР_4 від 18.10.2002; формуляри запитів UA/CZ 207 та UA/CZ 001.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 абз. 1 статті 92 Конституції України).

9 липня 2003 року було ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Абзацом 4 частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, серед іншого: пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до положень статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Таким законом є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 588/647/17.

Як встановлено судом, з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 29.09.2000 наявні такі записи:

-з 24.05.2004 прийнятий гірничим підземним на дільницю №2 з повним робочим днем в шахті ВП Шахта "Горіховська" ВАТ "Краснодонвугілля";

-з 16.05.2005 переведений гірничим очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті ВП Шахта"Горіховська" ВАТ "Краснодонвугілля";

-25.05.2022 звільнений по ст.36 КЗпП України по переводу на ВП «Шахтоуправління "Суходольське Східне" ВАТ "Краснодонвугілля";

-з 30.05.2005 прийнятий гірничим очисного вибою з повним робочим днем в шахті ВАТ "Краснодонвугілля" ВП "Шахтоуправління "Суходольське Східне" ВАТ "Краснодонвугілля";

-16.02.2007 звільнений по ст.38 КЗпП України;

-з 26.02.2007 по 31.12.2007 гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті в «CARBOKOV»;

-з 01.01.2008 15.07.2009 - гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті в «CARBOKOV»;

- з 02.11.2009 прийнятий гірником підземним з повним робочим днем в шахті ВАТ «Краснодовугілля»;

-з 01.02.2010 переведений гірничим очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем в шахті ВАТ «Краснодовугілля»;

-25.04.2010 звільнений за власним бажанням по ст.38 КЗпП України;

- з 29.05.2010 прийнятий гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті ТОВ «Ревматоматика»;

-22.10.2010 звільнений за власним бажанням по ст.38 КЗпП України;

-з 10.02.2011 прийнятий гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті ВАТ «Кравнодонвугілля»;

-13.03.2017 звільнений по ст.36 КЗпП України;

-з 10.06.2019 прийнятий гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» Шахтоуправління Павлоградське;

-01.01.2022 переміщений до ВСП «Шахтоуправління «Тернівське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля».

Також, згідно копії трудової книжки (РФ) позивача серії НОМЕР_2 від 18.04.2017 наявні такі записи:

-з 18.04.2017 прийнятий гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті АТ «Шахтоуправління Обухівське»;

- 03.06.2019 звільнений.

Суд звертає увагу, що записи в трудових книжках не містять перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали їх суть чи перекручували їх зміст, та виконані акуратно, чорнилом, завірені підписом уповноваженої особи та печатками підприємства.

Щодо вимог позивача про зарахування до спеціального та пільгового стажу роботи Списку №1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 періодів роботи з 24.05.2004 по 31.12.2004; з 25.12.2005 по 31.12.2005; з 05.05.2014 по 30.06.2014; з 04.11.2015 по 31.12.2015; з 01.03.2017 по 13.03.2017, суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено, записи в трудовій книжці чітко містять відомості щодо характеру роботи позивача у вищевказані спірні періоди. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Так, якщо пільгова робота мала місце з 16.03.2003 застосовуються Списки №1, №2, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36.

Розділ І вказаної постанови визначає гірничі роботи, а саме видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд.

Згідно пункту 1 «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (далі - Постанова № 202), правом на призначення пенсії користуються всі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Позивач у спірні періоди працював гірник очисного вибою з повним робочим днем в шахті.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункти 4, 4.1 Порядку № 383).

Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.3 Порядку № 383).

Відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку. Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41. Відповідно до зазначених нормативних актів документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а зазначила, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, аналізуючи у сукупності вказані норми матеріального права та зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 24.05.2004 по 31.12.2004; з 25.12.2005 по 31.12.2005; з 05.05.2014 по 30.06.2014; з 04.11.2015 по 31.12.2015; з 01.03.2017 по 13.03.2017 повністю підтверджені належними та допустимими доказами та мають бути зараховані до пільгового стажу за Списком №1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (підземних робіт).

Щодо зарахування періоду з 25.10.2002 по 06.05.2004 проходження строкової військової служби до пільгового підземного стажу роботи, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.03.1992 № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (чинного на момент проходження позивачем служби) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Зазначена норма закону, не містить умов, наявності роботи по спеціальності до моменту призову на військову службу, або після її проходження.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки.

Як вже зазначалось судом вище, згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 29.09.2000 позивач проходив військову службу в Українській армії у період з 25.10.2002 по 06.05.2004.

Наведене підтверджується також військовим квитком серії НОМЕР_4 від 18.10.2022.

Разом з тим, судом встановлено, що після закінчення проходження позивачем військової служби, з 24.05.2004 він був прийнятий гірничим підземним на дільницю №2 з повним робочим днем в шахті ВП Шахта "Горіховська" ВАТ "Краснодонвугілля", тобто на роботу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, з форми РС-право вбачається, що період з 25.10.2002 по 06.05.2004 проходження строкової військової служби зараховано позивачу лише до страхового стажу.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо зарахування до пільгового стажу позивача на підземних роботах, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоду проходження строкової військової служби позивача з 25.10.2002 по 06.05.2004.

Щодо вимоги позивача про зарахування періоду роботи з 18.04.2017 по 03.06.2019 гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті на території Російської Федерації, суд зазначає наступне.

В оскаржуваному рішенні підставою для незарахування вищевказаного періоду роботи є те, що стаж набутий на території Російської Федерації та припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 в м. Москві.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною першою, другою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Водночас, суд зазначає, що при вирішенні питання зарахування до страхового стажу періодів роботи, набутих на території Російської Федерації, слід враховувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода припинила дію для України 19 червня 2023 року, Угода 1) та Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (Угода припинила дію 4 липня 2023 року, Угода 2).

Відповідно до статті 1 Угоди 1 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (яка була чинною на час виникнення спірних відносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди 1 визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди 1 встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди 1 також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року (яка була чинною на час виникнення спірних відносин) трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

На час роботи позивача в Російській Федерації Україна була учасником Угод, відтак норми Угоди застосовуються до спірних відносин.

Згідно зі статтею 11 Угоди про гарантії у галузі пенсійного забезпечення, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до статті 13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Кабінет Міністрів України постановою від 29 листопада 2022 року № 1328 постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві. Міністерству закордонних справ в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 (зі змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка вчинена 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України повідомленням від 10 січня 2023 року, яке цього ж дня було опубліковане у Офіційному віснику України, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що позивач працював на території Російської Федерації до набрання чинності Закону України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (який набрав чинності 23 грудня 2022 року) її положення протиправно не були застосовані відповідачем та, як наслідок, не зараховано до пільгового підземного стажу позивача період роботи з 18.04.2017 по 03.06.2019 - гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті АТ «Шахтоуправління Обухівське».

Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу роботи періоду з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009 в Чеській Республіці, суд вказує наступне.

Відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та Чеською Республікою регулюються Договором між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001, який набрав чинності з 1 квітня 2003 року (далі - Договір), та Адміністративною угодою про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003.

Договір між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення ратифіковано відповідним Законом № 238-IV (238-15) від 22.11.2002.

Відповідно до статті 14 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення (далі - Договір), якщо згідно з правовими нормами однієї Договірної Сторони виникнення, тривання або поновлення права на пенсію залежить від наявності або набуття певного страхового стажу, Уповноважений орган в необхідному обсязі має прийняти до уваги наявність та подібний страховий стаж, який особа набула згідно з правовими нормами іншої Договірної Сторони, за умови, що періоди страхування не збігаються в часі.

Міністерство праці та соціальної політики України та Міністерство праці та соціальних справ Чеської Республіки (далі - "Сторони"), відповідно до пункту а) статті 30 Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення ( 203_019 ) (далі - "Договір"), підписаного 4 липня 2001 року в м. Київ, з метою його виконання підписали 25.06.2003 Адміністративну угоду про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення.

Згідно із статтею 5 Адміністративної угоди про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення з метою реалізації статті 14 Договору довідку про страховий стаж видає у Чеській Республіці - Чеське управління соціального забезпечення.

Уповноважений орган, зазначений у пункті 1 цієї статті, також оформлює довідку про страховий стаж, необхідну для реалізації пункту 4 статті 39 Договору ( 203_019 ).

Пунктом 4 статті 39 Договору передбачено, що періоди страхування, набуті згідно з правовими нормами Договірних Сторін їхніми громадянами до дня набуття чинності цим Договором, будуть зараховуватися як періоди тієї Договірної Сторони, на території якої громадянин на цей день або востаннє перед цією датою постійно проживав.

Отже пунктом 4 статті 39 Договору передбачено, що страховий стаж, набутий згідно з правовими нормами Договірних Сторін до дня набуття чинності цим Договором, тобто до 01.04.2003, зараховується тією країною, на території якої громадянин на вказану дату постійно проживав. Починаючи з 01.04.2003, кожна з сторін сплачує пенсію за страховий стаж, набутий виключно на її території.

Якщо ж страховий стаж, набутий на території Чехії становить менше 1 року, то він підсумовується до загального страхового стажу при призначенні пенсії в Україні.

Також для встановлення права на пенсію, в разі нестачі необхідного страхового стажу при призначені пенсії в Україні, може бути врахований страховий стаж, набутий на території Чехії, за умови його підтвердження компетентними органами цієї країни і, за умови, що періоди страхування не перекриваються у часі.

За Договором провадиться взаємне підтвердження стажу, набутого громадянами на території Договірних сторін (України та Чехії), та пропорційне призначення пенсій.

14-17 квітня 2008 року в Пенсійному фонді України відбулися переговори експертів Чеського управління соціального забезпечення та Пенсійного фонду України щодо практичної реалізації Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 04.07.2001 та Адміністративної угоди про застосування Договору між Україною та Чеською Республікою про соціальне забезпечення від 25.06.2003, які були оформлені відповідним Протоколом.

Згідно вказаного Протоколу сторони, враховуючи зацікавленість в розвитку дружніх відносин у сфері пенсійного забезпечення, обговорили питання двостороннього співробітництва та на виконання пункту 4 статті 2 Адміністративної угоди було розглянуто та погоджено двомовні формуляри для співпраці по реалізації положень Договору:

- для української сторони: UA/CZ 001, UA/CZ 202, UA/CZ 203, UA/CZ 204, UA/CZ 205, UA/CZ 207, UA/CZ 213;

- для чеської сторони: CZ/UA 001, CZ/UA 202, CZ/UA 203, CZ/UA 204, CZ/UA 205, CZ/UA 207, CZ/UA 213.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Чеської Республіки за умови відповідного документального підтвердження.

При цьому таким документальним підтвердження є установленого зразка формуляр, який компетентний орган однієї Договірної Сторони, який прийняв документи для відкриття справи, заповнює і без затримок надсилає компетентного органу іншої Договірної Сторони.

Як вже було зазначено, у період з 26.02.2007 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 15.07.2009 позивач працював гірником очисного вибою з повним робочим днем в шахті в «CARBOKOV» в Чеській Республіці.

20.06.2025 позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив зробити запит в Чехію для підтвердження стажу за період з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009.

Головним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровській області надіслано формуляри UA/CZ 001, UA/CZ 207 та пакет наданих документів до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України для подальшого перенаправлення до компетентних органів Чеської Республіки (вихідний номер 0400-010307-5/132254 від 10.07.2025).

На виконання ухвали суду від 17.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано пояснення від 30.10.2025 №0400-010806-7/205586, в яких вказано, що станом на 30.10.2025 відповідь з Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України на адресу Головного управління не надходила.

Суд зазначає, що відповідач приймав спірне рішення, до направлення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області формулярів до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України для подальшого перенаправлення до компетентних органів Чеської Республіки.

Враховуючи відсутність станом на момент прийняття відповідачем спірного рішення та на момент розгляду справи по суті підтвердження страхового стажу, набутого позивачем на території Чеської Республіки, тому вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 26.02.2007 по 31.12.2007 та з 01.01.2008 по 15.07.2009 є наразі передчасними та не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 №14 в повному обсязі, оскільки воно порушує права позивача на зарахування більшості його пільгового стажу та впливає на остаточне вирішення питання щодо призначення пільгової пенсії.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, враховуючи допущені порушення відповідачем при розгляді заяви позивача, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 №14, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 30.05.2025 із зарахуванням до підземного стажу зі шкідливими умовами праці за Списком №1 періоди роботи з 24.05.2004 по 31.12.2004; з 25.12.2005 по 31.12.2005; з 05.05.2014 по 30.06.2014; з 04.11.2015 по 31.12.2015; з 01.03.2017 по 13.03.2017, з 18.04.2017 по 03.06.2019 та періоду проходження строкової військової служби позивача з 25.10.2002 по 06.05.2004.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог та самостійним обранням способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією ID: 4576-0669-0664-5704 від 09.10.2025.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (, місцезнаходження: 58002, Чернівецька область, місто Чернівці, вулиця Кобилянської Ольги, Будинок 1/ площа Центральна, будинок 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 06.06.2025 №14 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 травня 2025 року про призначення пенсії за віком згідно частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV із зарахуванням до підземного стажу зі шкідливими умовами праці за Списком №1 періоди роботи з 24.05.2004 по 31.12.2004; з 25.12.2005 по 31.12.2005; з 05.05.2014 по 30.06.2014; з 04.11.2015 по 31.12.2015; з 01.03.2017 по 13.03.2017; з 18.04.2017 по 03.06.2019 та періоду проходження строкової військової служби з 25.10.2002 по 06.05.2004.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова