Справа № 280/2570/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 280/2570/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року (головуючий суддя Батрак І.В.)

в адміністративній справі №280/2570/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 07.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просила:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 12.02.2025 №27 про відмову у переведенні позивачу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника;

зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію в зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, а отже з 18.10.2024.

В обґрунтування позову зазначено, що станом на дату чергового переогляду діяли карантинні заходи та на сьогодні діє режим воєнного стану, а отже вважає, що має право на продовження нарахування та виплату пенсії по інвалідності як особа якій встановлено 3 групу інвалідності до дати проведення повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи або протягом шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, і як наслідок маю право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Також зазначає, що оскільки на сьогодні знаходиться на окупованій території (проживає за вищевказаною адресою), пройти повторний огляд медико-соціальною експертною комісією наразі не має можливості.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.02.2025 №27 про відмову ОСОБА_1 у переході з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію в зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, а отже з 18.10.2024. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що рішення відповідача від 12.02.2025 №27 про відмову позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з тих мотивів, що позивача не визнано особою з інвалідністю, є протиправним та підлягає скасуванню. Порушене право позивача у даному випадку підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію в зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, а отже з 18.10.2024.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що оскільки станом на 05.02.2025 ОСОБА_1 не є особою з інвалідністю, не досягла 65 років або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону та не відноситься до непрацездатних членів сім`ї, у зв`язку з чим відсутні підстави для переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону №1058-IV.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018 року перебуває на обліку в територіальному управлінні Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії по інвалідності.

З 02.01.2018 позивачці встановлена ІІІ група інвалідності до 01.02.2019 відповідно до виписки огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0833519.

У подальшому, медико-соціальною експертною комісією встановлена ІІІ група інвалідності позивачці неодноразово продовжувалась.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №396969 від 12.01.2022 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності на строк до 01.02.2023.

З 14.03.1987 позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 18.06.1999 та мали спільне зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом позивача та паспортом її померлого чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер (чоловік позивачки), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.12.2024.

До смерті ОСОБА_2 (чоловік позивачки) був інвалідом війни ІІ групи, з причини - «ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС» з 21.01.2020 довічно та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

05.02.2025 позивачка через вебпортал електронних послуг звернулась із заявою про перерахунок пенсії № 748, а саме про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності заява позивачки про призначення пенсії була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням відповідача (ГУ ПФУ в Донецькій області) від 12.02.2025 №27 відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку із тим, що з урахуванням наданих документів та даних, не є особою з інвалідністю (продовжено пенсію по воєнному стану), а також не досягла пенсійного віку.

Позивачка вважає протиправним рішення відповідача від 12.02.2025 №27 про відмову у переведенні позивачу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрат и годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст.8 Закону №1058-IV).

Згідно із частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачкою подано із заявою №748 від 05.02.2025 про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника довідку МСЕК серії 12 ААВ №396969 від 12.01.2022 зі встановленою інвалідністю ІІІ групи на строк до 10.01.2023 року.

Слід взяти до уваги, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану», затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Отже, закінчення строку інвалідності позивачки, встановленого відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №396969 від 12.01.2022 припав на період дії в Україні воєнного стану.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 № 390 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану» постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України» доповнено пунктом 3 наступного змісту:

"Повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:

- осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3.12.2009 р. № 1317;

- дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 р. №917.

При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.

У разі коли в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю встановлений строк повторного огляду, що припав на період дії воєнного стану на території України, та в особи з інвалідністю відсутня можливість пройти медико-соціальну експертну комісію, а в дитини з інвалідністю - лікарсько-консультативну комісію закладу охорони здоров`я, їх індивідуальна програма реабілітації продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд і не отримано відповідну індивідуальну програму реабілітації.".

Отже, системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що у зв`язку з введенням на всій території України воєнного стану, державою створені правові засади щодо проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України, при цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжено до останнього числа шостого місяця після припинення/скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не було проведено повторний огляд.

З урахуванням зазначеного Урядом автоматично було продовжено виплату всіх пенсій і соціальних допомог по інвалідності, а також термін дії індивідуальної програми реабілітації для зазначених осіб.

Це означає, що люди з інвалідністю, строк повторного огляду яких припав на період воєнного стану, можуть без проходження чергової ЛКК чи МСЕК отримувати пенсії та соціальні допомоги, реабілітаційні заходи, користуватися пільгами і гарантіями, передбаченими для осіб з інвалідністю законодавством.

Оскільки строк чергового переогляду позивача медико-соціальною експертною комісією для продовження інвалідності було призначено на 10.01.2023, тобто в період дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що її статус особи з інвалідністю ІІІ групи автоматично було продовжено до припинення або скасування воєнного стану.

Станом на дату розгляду справи на території України припинення або скасування періоду дії воєнного стану не відбулось.

Отже, рішення відповідача від 12.02.2025 №27 про відмову позивачці у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з тих мотивів, що позивачку не визнано особою з інвалідністю, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо обраного способу захисту порушеного права колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією.

Водночас, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Позивачка просить суд зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію в зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, а отже з 18.10.2024.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону№1058-IV передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Так, Законом України № 2981-IX від 20.03.2023 «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо призначення пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованій території або на території, на якій ведуться бойові дії» пункт 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV доповнено підпунктом 14-6.2 такого змісту:

«Тимчасово, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, для осіб, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, у разі якщо звернення за призначенням пенсії відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, за умови що передбачений частиною 1 статті 45 цього Закону строк звернення за призначенням відповідної пенсії не сплив станом на 24.02.2022 року, пенсія призначається:

за віком - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку;

по інвалідності - з дня встановлення інвалідності;

у зв`язку з втратою годувальника - з дня, що настає за днем смерті годувальника;

за вислугу років - з дня, наступного за днем звільнення з роботи, яка дає право на таку пенсію, але не раніше 24 лютого 2022 року».

Згідно з пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України №2981-IX від 20.03.2023 встановлено, що особам, які проживають/проживали на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та яким у період з 24.02.2022 року до набрання чинності цим Законом, крім тих осіб, у яких строк звернення за призначенням відповідної пенсії сплив станом на 24.02.2022 року, пенсію призначено з дня звернення, за їх бажанням пенсія обчислюється з урахуванням положень підпунктом 14-6.2 пункту 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV.

Відтак, у період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування за бажанням особи, яка проживала на території, на якій ведуться (велися) бойові дії, та/або на тимчасово окупованій території України, і якій призначено пенсію за віком з дня звернення, що відбулося в період дії воєнного стану в Україні та протягом трьох місяців після його припинення або скасування, пенсія у зв`язку з втратою годувальника обчислюється з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Судом встановлено, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , при цьому, відповідно до розділу ІІ Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, територія с. Гусарка Більмацької селищної територіальної громади з 03.03.2022 визначена, як територія тимчасово окупована російською федерацією.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.12.2024 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дії), то порушене право позивача у даному випадку підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію в зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, а отже з 18.10.2024. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 28.11.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова