Справа № 473/6116/25
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/6116/25
РІШЕННЯ

іменем України

"18" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Лузан Л.В., за участю: секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Складенка І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 06 листопада 2025 року начальник групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за №328. Згідно протоколу позивачу 17 вересня 2025 року працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 вручив повістку про явку на 18 вересня 2025 року на 10.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, позивач у визначений термін не з`явився без поважних причин.

На підставі протоколу 10 листопада 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виніс постанову №1283, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період) та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Позивач не погодився з оскаржуваною постановою, вказуючи на те, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з поважних причин (перебував на лікуванні), про що ним було своєчасно повідомлено відповідача шляхом направлення засобами поштового зв`язку відповідної заяви з наданням підтверджуючих документів.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

01 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. При цьому вказував, що відповідно до п.24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 позивач повинен був не пізніше ніж протягом трьох днів повідомити про перебування на лікарняному, з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Однак, заява позивача щодо перебування на лікарняному надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 24 вересня 2025 року, тобто після закінчення встановленого обумовленим Порядком строку. При цьому, позивач протягом семи календарних днів не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача Складенко І.А. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 06 листопада 2025 року начальник групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за №328. Згідно протоколу позивачу 17 вересня 2025 року працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 вручив повістку № 696 про явку на 18 вересня 2025 року на 10.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, позивач у визначений термін не з`явився без поважних причин.

На підставі протоколу 10 листопада 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виніс постанову №1283, якою ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період) та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Загальні правила військового обліку визначені ст.33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3 вказаної статті).

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу Закону).

Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Згідно п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (п.п.23,24 вищевказаного Порядку).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ст.1 Закону України «Про оборону України).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних з 10 жовтня 2014 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 17 вересня 2025 року позивач особисто отримав повістку № 696 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18 вересня 2024 року, 10:00 год. для визначення призначення на особливий період.

На підтвердження своїх вимог позивач надав копії медичних документів, а саме: рентгенографії лівої кістки від 28 липня 2025 року, консультативного висновку ортопеда-травматолога від 11 серпня 2025 року, рентгенографії лівої кістки від 11 серпня 2025 року, консультативного висновку ортопеда-травматолога від 24 серпня 2025 року, направлення сімейного лікаря на консультацію травматолога від 18 вересня 2025 року, діагностичного звіту від 29 вересня 2025 року, консультативного висновку спеціаліста від 01 жовтня 2025 року, направлення сімейного лікаря на консультацію травматолога від 07 жовтня 2025 року, дослідження МРТ від 20 жовтня 2025 року, консультативного висновку спеціаліста від 24 жовтня 2025 року, довідки-виписки з історії хвороби стаціонарного хворого щодо перебування на стаціонарному лікуванні з 13 листопада 2025 року по 14 листопада 2025 року, медичного висновку про тимчасову непрацездатність з електронної системи охорони здоров`я за період з 24 листопада 2025 року по 12 грудня 2025 року.

З огляду на викладене, суд робить висновок про поважність причин неявки позивача у визначений у повістці час, а саме 18 вересня 2025 року, 10.00 год, про що останнім було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідної заяви засобом поштового зв`язку 19 вересня 2025 року.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів щодо перебування його амбулаторному/стаціонарному лікуванні, відвідуванні медичних закладів після 18 вересня 2025 року та до 26 вересня 2025 року, тобто неможливості його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до положень п.24 Порядку №560 (щодо необхідності прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в строк, що не перевищує сім календарних днів), що свідчить про наявність у позивача винної поведінки та суб`єктивної сторони правопорушення.

Зазначена обставина свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, суд звертає увагу, що санкція ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив жодної з обставин згідно з положеннями ст.33 КУпАП для застосування до позивача найсуворішого стягнення за вчинене правопорушення у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на те, що позивач вчинив правопорушення вперше, обставин, які обтяжують відповідальність, в оскаржуваній постанові не зазначено, суд зазначає про наявність підстав для зміни заходу стягнення, накладеного на позивача постановою від 10 листопада 2025 року № 1283 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме штраф у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 грн, змінити на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, накладений на ОСОБА_1 постановою від 10 листопада 2025 року № 1283 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме штраф у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 грн, змінити на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан