Справа № 340/4306/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 340/4306/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.07.2025 року в адміністративній справі №340/4306/25 (головуючий суддя першої інстанції - Кравчук О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , (третя особа: Міністерство оборони України) про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 26.06.2025 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , (третя особа: Міністерство оборони України), в якому просив:

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 відносно нього та скасувати наказ №531 від 05.03.2025 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА» й виплати щомісячної премії за березень 2025 року у розмірі 90%;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок всього його грошового забезпечення, починаючи з березня 2025 року по теперішній час.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.07.2025 року заяву залишено без руху та надано позивачу строк десять днів для усунення недоліків заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Того ж дня позивач скерував до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 липня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі частин першої та другої статті 123 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки не враховано безперервного перебування позивача у період з 19.02.2025 року по 28.07.2025 року на стаціонарному лікуванні у медичному закладі та реабілітаційному відновленні після тяжких хвороб, тоді як оскаржуваний наказ №531 виданий 05.03.2025 року.

Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах позову відсутні належні докази, які свідчать про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, у зв`язку з чим, строк звернення позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач проходила військову службу в Збройних силах України, що відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є публічною службою.

За приписами частини 3 статті 122 КАС України такий строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для визначення початку перебігу строку звернення потрібно виходити не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

Відтак, необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі №340/1019/19).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.05.2021 року у справі №260/1893/19, відповідно до якої у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Таке законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

На виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2025 року від позивача надійшли копії наступних документів: позовна заяви зі штампом суду першої інстанції про реєстрацію вхідного документа, медичні виписки перебування позивача на лікуванні у період з 19.02.2025 року по 28.07.2025 року.

Судом апеляційної інстанції згідно наданих документів встановлено, що позивач у період з 19.02.2025 року по 28.07.2025 року безперервно перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками з медичної карти хворого.

Разом з тим, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що саме 05.03.2025 року наказом військової частини НОМЕР_1 №531 на позивача накладено дисциплінарне стягнення, тобто у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Водночас, судом першої інстанції не досліджено вказаний позивачем період знаходження на лікарняному, та відповідно неможливості його звернення за захистом своїх прав до суду через стан свого здоров`я.

Крім того, судом першої інстанції не встановлено, коли відповідач ознайомив позивача зі спірним наказом про застосування дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, що у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 109, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 03 липня 2025 року в адміністративній справі №340/4306/25 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду 03 липня 2025 року в адміністративній справі №340/4306/25 скасувати.

Справу №340/4306/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко