Справа № 520/31928/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р.Справа № 520/31928/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: П`янової Я.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретарів судового засідання : Афанасьєвої К.Р., Колесник О.Е.,

представників сторін : позивача - Савинського О.Г.,

відповідача - Мостепанко Є.В., Ємельяненка Є.В., Гуди К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 20.06.25 року по справі № 520/31928/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ ОЙЛ-95"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брент-Ойл-95» (далі по тексту ТОВ «Брент-Ойл-95», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, контролюючий орган), в якому просило суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області;

- скасувати рішення № 1 від 10.01.2024, прийняте ГУ ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 1, № 1, №1, № 1 та № 1 (далі ППР), якими ТОВ Брент-Ойл-95» збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО та військового збору, а також застосовано штрафні санкції та пеню, оскільки ще задовго до початку проведення ГУ ДПС у Харківській області документальної планової виїзної перевірки позивачем було сплачено військовий збір та податок на доходи фізичних осіб, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а помилкова сплата коштів на інший казначейський рахунок, з огляду на положення Бюджетного кодексу України та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III (далі по тексту Закон № 2346-III) не може бути розцінена, як невиконання платником єдиного податку свого обов`язку.

Наведена правова позиція викладена у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 813/1373/16 (адміністративне провадження № К/9901/19342/18) Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду 11.06.2025 по справі № 520/31928/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ ОЙЛ-95" (вул. Академіка Павлова, буд. 120, м. Харків, 61054, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 10.01.2024р. прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 10.01.2024р., прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 10.01.2024р. прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 10.01.2024р. прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 10.01.2024р. прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Скасовано рішення №1 від 10.01.2024р. прийняте ГУ ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНТ ОЙЛ-95" (вул. Академіка Павлова, буд. 120, м. Харків, 61054, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10211 (десять тисяч двісті одинадцять) гривень 52 копійки.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду 11.06.2025 по справі № 520/31928/24 скасувати, прийняти нове, яким у задоволені позову ТОВ «Брент-Ойл-95» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки за наслідками проведення відносно ТОВ «Брент-Ойл-95» документальної планової виїзної перевірки контролюючим органом було встановлено, що в порушення вимог підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року № та за 2 квартал 2022 року № подані позивачем не своєчасно, зокрема, 08.09.2022 по терміну подання відповідно до 10.05.2022 та 09.08.2022, а також не повідомлено про доходи у вигляді основної суми поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам у ІІІ кварталі 2021 року, у ІІІ, IV кварталах 2022 року, у І, ІІ, ІІІ кварталах 2023 року, про доходи у вигляді основної суми поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку у ІІІ, IV кварталах 2021 року, І, ІІ, ІІІ, IV кварталах 2022 року, у ІІ та ІІІ кварталах 2023 року, у зв`язку з чим контролюючим органом на підставі та у межах повноважень застосовано до ТОВ "Брент Ойл-95" штрафні санкції за податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2024 № 1.

Крім того, станом на 30.09.2023 під час виплати оподатковуваного нарахованого доходу у вигляді заробітної плати фізичним особам платникам податку, позивачем не було перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у сумі 483 338,76 грн та військовий збір у сумі 40077,58 грн, що відповідно слугувало підставою для донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 483 338,76 грн, військового збору у сумі 40077,58 грн та застосування штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями від 10.01.2024 № 1 та № 1.

Також, позивачем допущено порушення вимог пунктів 8 та 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464-VI), а саме під час виплати заробітної плати у періоди : вересень 2022 року (08.09.2022, 19.09.2022), грудень 2022 року (05.01.2023), січень 2023 року (03.02.2023), лютий 2023 року (14.02.2023, 20.02.2023, 22.02.2023, 06.03.2023), березень 2023 року (02.03.2023, 21.03.2023, 05.04.2023), квітень 2023 року (20.04.2023, 05.05.2023), травень 2023 року (16.05.2023, 19.05.2023, 05.06.2023), червень 2023 року - (05.06.2023, 20.06.2023, 07.07.2023), вересень 2023 року (04.09.2023, 05.09.2023), не був перерахований єдиний внесок (авансовий платіж) у встановленому для платника єдиного внеску розмірі, що мало наслідком застосування до ТОВ "Брент-Ойл-95" штрафних санкцій у розмірі 135 грн 79 коп.

До того ж, внаслідок несвоєчасної сплати ТОВ "Брент Ойл-95" податку на доходи фізичних осіб та військового збору, контролюючим органом обґрунтовано винесено податкові повідомлення рішення № 1 про застосування штрафної санкції - 66 088,68 грн та пені 114 452,17 грн та № 1 про застосування штрафної санкції у розмірі 5 528,31 грн та пені 9 464,74 грн відповідно.

Контролюючий орган надав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення від 30.09.2025, в яких проінформував, що всі спірні ППР були направлені Укрпоштою на юридичну адресу позивача 11.01.2024 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, номер відправлення 783, який повернувся на адресу ГУ ДПС, як не отриманий з позначкою «Довідка про причини повернення/досилання - за закінченням терміну зберігання», а тому такі документи вважаються належним чином врученими.

Щодо розрахунку сум податку на доходи фізичних осіб (далі ПДФО), військового збору, які позивачем до бюджету перераховано несвоєчасно та не у повному обсязі зазначив, що загальна сума не перерахованого ПДФО становить 483338,76 грн, з них 367685,79 грн перераховано за реквізитами іншої юридичної особи, 115652,99 грн не перераховано до 31.12.2022 (пункт 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України). Загальна сума не перерахованого військового збору становить 40077,58 грн, з них перераховано з реквізитами іншої юридичної особи 30640,57 грн, не перераховано станом на 31.12.2022 - 9437,01 грн.

У поясненнях від 08.10.2025 відповідач зауважив, що за період з вересня 2022 року до 01.08.2023 позивачу штрафні санкції не нараховувалися. Після 01.08.2023 відносно позивача було застосовано штрафні санкції за те, що під час виплат заробітної плати не було у повному обсязі сплачено єдиний внесок, зокрема, після платежу від 04.09.2025 заборгованість із ЄСВ склала 258,72 грн (штрафна санкція - 25,87 грн), після платежу від 05.09.2025 заборгованість із ЄСВ - 1099,16 грн (штрафна санкція - 109,92 грн). Разом сума штрафних санкцій : 135,79 грн, що становить 10 відсотків від несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

До того ж повідомив, що станом на 30.09.2023 під час виплати оподатковуваного нарахованого доходу у вигляді заробітної плати фізичним особам платникам податку, ТОВ "Брент Ойл-95" взагалі не було перераховано до бюджету ПДФО та військовий збір відповідно у сумі 483338,76 грн та 40077,58 грн, несвоєчасно перераховано ПДФО та військовий збір відповідно у розмірах 264354,71 грн та 22113,23 грн.

В іншій частині пояснення дублюють зміст апеляційної скарги.

У поясненнях від 10.10.2025 відповідач вкотре наголосив, що факт направлення податкових повідомлень-рішень підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення рекомендованим листом, номер відправлення 783, який повернувся на адресу ГУ ДПС як не отриманий з позначкою Укрпошти 12.02.2024 «Довідка про причини повернення/досилання - за закінченням терміну зберігання».

Також відповідачем наведено свій розрахунок сум заборгованості, внаслідок якої винесено спірні ППР.

Позивач також надав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення від 25.11.2025, в яких проінформував, що при формуванні платіжного доручення при сплаті податків та військового збору було помилково зазначено у рядку призначення замість свого коду , інший код. Однак всі інші реквізити та суми платежу повністю співпадають з розміром поданих розрахунків до податкового органу.

Зауважив, що "Брент Ойл-95" у період з грудня 2023 року по травень 2024 року було задекларовано зобов`язань по сплаті ПДФО в розмірі 367 685,79 грн та сплачено відповідні кошти, що підтверджується відповідними квитанціями та заявою на повернення грошових коштів.

У поясненнях від 02.12.2025 позивач наполягав, що донарахувавши позивачу ПДФО у розмірі 483338,76 грн, податковим органом не було враховано пояснення платника податку по сплаті платежів на суму 367685,79 грн, а також у період з 05.10.2023 по 04.12.2023 (дата закінчення перевірки) сплату ПДФО на суму 88549,76 грн, тобто максимальна сума, яку б міг донарахувати податковий орган мала складати 27143,33 грн, а не 483338,76 грн.

Також вказав на неврахування податковим органом пояснення платника податку по сплаті військового збору на суму 30640,57 грн, а також у період з 05.10.2023 по 04.12.2023 (дата закінчення перевірки) - на суму 16958,79 грн, тобто сума фактично сплаченого на кінець перевірки військового збору перевищує суму нарахування на 7521,78 грн.

Контролюючий орган у поясненнях від 05.12.2025 заперечував проти доводів позивача та зазначив, що подані позивачем до суду апеляційної інстанції додаткові платіжні інструкції не подавалися до суду першої інстанції та не досліджувалися, а тому не можуть бути враховані.

За таких обставин, вважав твердження позивача про те, що податковий орган мав підстави для донарахування лише на 27 143,33 грн ПДФО, необґрунтованими та неприйнятними.

Позивач також надав пояснення від 07.12.2025, в яких навів свій розрахунок та хронологію сплати спірних платежів.

Представники відповідача в судових засіданнях підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просили суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 75, пункту 77.1, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2023 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 25.09.2023 № 4130-п було проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-95" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, валютного законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, іншого законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами такої перевірки податковий орган 11.12.2023 склав Акт перевірки № 39492/20-40-07-03-06/42623890, в якому встановило порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема :

- підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України (податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року № та за 2 квартал 2022 № до органу ДПС надані не своєчасно, а саме: по терміну подання до 10.05.2022 подано 08.09.2022, по терміну подання до 09.08.2022 подано 08.09.2022;

- не повідомлено про доходи у вигляді основної суми поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому (підпункт 165.1.31 ПК України) (ознака доходу 153) у ІІІ кварталі 2021 року, у ІІІ, IV кварталах 2022 року, у І, ІІ, ІІІ кварталах 2023 року, про доходи у вигляді основної суми поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку (пп. 165.1.31 ПК України) (ознака доходу 197) у ІІІ, IV кварталах 2021 року, І, ІІ, ІІІ, IV кварталах 2022 року, у ІІ та ІІІ кварталах 2023 року;

- підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 176.2 статті 176 ПК України з врахуванням вимог статті 52-1 підрозділу 10 ПК України «Інші перехідні положення» (податок на доходи фізичних осіб під час виплати доходу за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2023 року до бюджету перераховано не у повному обсязі та не своєчасно). Перевіркою встановлено, що станом на 30.09.2023 під час виплати оподатковуваного нарахованого доходу у вигляді заробітної плати фізичним особам платникам податку, ТОВ "Брент Ойл-95" не було перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 483338,76 грн. Сума грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, визначена за результатами перевірки відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54 ПК України складає 483338,76 грн.

За актом перевірки донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 483338,76 грн.

ТОВ "Брент Ойл-95" нарахування пені при несвоєчасному перерахуванні податку на доходи фізичних осіб в порядку, визначеному статті 129 ПК України, не проводилось.

Відповідно до статті 129 ПК України з урахуванням вимог статті 102 ПК України позивачу було донараховано до сплати до бюджету пеню, розмір якої визначено відповідно до статті 129 ПК України.

Також в Акті перевірки вказано, що відповідно до пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

ГУ ДПС у Харківській області 10.01.2024 на підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення (надалі за текстом - ППР) № 1, № 1, № 1, № 1, № 1 та рішення № 1.

Не погодившись із винесеними контролюючим органом податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування, оскільки в межах спірних правовідносин позивачем своєчасно сплачене податкове зобов`язання, яке зараховано до відповідного бюджету, а зазначення платником податків помилкового коду у призначенні платежу не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Також ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Виходячи зі змісту підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних планових виїзних перевірок визначає стаття 77 ПК України, а строки їх проведення, у тому числі підстави для зупинення, визначено статтею 82 ПК України.

Положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом пунктів 77.6-77.9 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Так, у даній справі ГУ ДПС у Харківській області на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2023 рік та наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 25.09.2023 № 4130-п проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНТ ОЙЛ-98» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, валютного законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, іншого законодавства за період з 15.05.2020 по 31.12.2022, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Позивач не оскаржує підстави та порядок проведення перевірки у спірних правовідносинах, однак не згоден з винесеними за її результатами податковими повідомленнями-рішеннями.

Надаючи оцінку обґрунтованості податкового повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1, яким ТОВ «Брент-Ойл-95» донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 483338,76 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 11565,30 грн, та податковому повідомленню-рішенню від 10.01.2024 від 10.01.2024 № 1, за яким донараховано військовий збір у сумі 40077,58 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 10019,4 грн, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.156 цього ж пункту визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено нормами статті 168 ПК України.

Норми підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 пункту 168.1 цієї статті зобов`язують податкового агента, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

При цьому згідно пункту 18.1 статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

При цьому, згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Отже, ТОВ "Брент Ойл-95", як роботодавець, при виплаті заробітної плати фізичним особам, які є його працівниками, є податковим агентом та зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) ПДФО та військовий збір до бюджету.

Колегією суддів встановлено, що за змістом Акту перевірки ТОВ "Брент Ойл-95" взагалі не було перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 483338,76 грн та військовий збір у розмірі 40077,58 грн.

Водночас, сторонами не спростовується, що 27.11.2023 ТОВ «Брент-Ойл-95» звернулось до ГУ ДПС у Харківській області із листом щодо повернення на реквізити позивача помилково сплачених коштів з податку на доходи фізичних осіб (невірно зазначено код підприємства) за платіжними дорученнями : № від 05.01.2023 у розмірі 21822,97 грн, № від 20.01.2023 у розмірі 20106,80 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 11727,04 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 1707,62 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 303,64 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 1403,98 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 19121,80 грн, № від 01.02.2023 у розмірі 17599,01 грн, № від 01.02.2023 у розмірі 39663,43 грн, № від 03.02.2023 у розмірі 24717,29 грн, № від 20.02.2023 у розмірі 24329,26 грн, № від 20.02.2023 у розмірі 1108,35 грн, № від 22.02.2023 у розмірі 830,84 грн, № від 02.03.2023 у розмірі 1586,17 грн, № від 06.03.2023 у розмірі 19646,54 грн, № від 21.03.2023 у розмірі 21155,95 грн, № від 05.04.2023 у розмірі 23079,05 грн, № від 20.04.2023 у розмірі 22117,5 грн, № від 08.05.2023 у розмірі 22117,5 грн, № від 16.05.2023 у розмірі 17051,77 грн, № від 20.05.2023 у розмірі 15292,61 грн, № від 06.06.2023 у розмірі 18777,88 грн, № від 06.06.2023 у розмірі 775,85 грн, № від 20.06.2023 у розмірі 21642,94 грн.

Разом на загальну суму - 367685,79 грн.

Також, 27.11.2023 позивач звернувся до Головного Управління ДПС в Харківській області листом щодо повернення на реквізити ТОВ «Брент-Ойл-95» помилково сплачених сум військового збору за платіжними дорученнями: № від 05.01.2023 у розмірі 1818,59 грн, № від 20.01.2023 у розмірі 1675,54 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 977,26 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 142,30 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 25,30 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 117,00 грн, № від 27.01.2023 у розмірі 1593,49 грн, № від 01.02.2023 у розмірі 1466,62 грн, № від 03.02.2023 у розмірі 2059,81 грн, № від 03.02.2023 у розмірі 3305,28 грн, № від 20.02.2023 у розмірі 2027,46 грн, № від 20.02.2023 у розмірі 92,36 грн, № від 22.02.2023 у розмірі 69,24 грн, № від 02.03.2023 у розмірі 132,18 грн, № від 06.03.2023 у розмірі 1637,20 грн, № від 21.03.2023 у розмірі 1762,91 грн, № від 05.04.2023 у розмірі 1923,35 грн, № від 20.04.2023 у розмірі 1843,12 грн, № від 08.05.2023 у розмірі 1843,14 грн, № від 16.05.2023 у розмірі 1420,98 грн, № від 20.05.2023 у розмірі 1274,32 грн, № від 06.06.2023 у розмірі 1564,89 грн, № від 06.06.2023 у розмірі 64,65 грн, № від 20.06.2023 у розмірі 1803,58 грн.

Разом на загальну суму - 30640,57 грн.

Водночас, на переконання контролюючого органу, помилкова сплата ПДФО у розмірі 367685,79 грн та військового збору у розмірі 30640,57 грн із зазначенням у призначенні платежу замість коду ЄДРПОУ ТОВ "Брент Ойл-95" - 42623890, іншого коду - 43622380 є підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки на думку ГУ ДПС у Харківській області такі кошти фактично не були сплаченими.

Колегія суддів вважає такі доводи контролюючого органу хибними з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 4, 5 статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Порядок зарахування до державного бюджету коштів, що отримуються установами України, які функціонують за кордоном, та власних надходжень державних і комунальних закладів фахової передвищої та вищої освіти, наукових установ та закладів культури, отриманих як плата за послуги, що надаються ними згідно з основною діяльністю, благодійні внески та гранти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Враховуючи вище окреслене, на підставі встановлених обставин справ, колегія суддів констатує, що зазначення платником податків помилкового коду у призначенні платежу не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем фактично вчинялись дії, спрямовані на сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що підтверджено відповідними платіжними дорученнями.

Колегія суддів зазначає, що штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) відповідних податків, а не у випадку помилково сплачених сум ПДФО та військового збору на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі № 821/1897/17.

У постанові від 23.10.2018 у справі № 203/2660/17 Верховний Суд зазначив, що у межах спірних відносин особу притягнуто до відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску у той час, коли кошти зараховані на казначейський рахунок. Зазначена обставина не може бути кваліфікована як несвоєчасна сплата, оскільки кошти перераховано своєчасно хоча і на помилковий, але на казначейський рахунок органу доходів і зборів. Крім того, вина керівника підприємства у складі цього адміністративного правопорушення не встановлена та недоведена, сам факт помилкового перерахування коштів не доводить наявність вини позивача.

Штрафні санкції застосовуються у несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів (постанова Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 821/844/17).

Колегія суддів зауважує, що у межах спірних відносин позивача притягнуто до відповідальності за несплату ПДФО та військового збору, у той час, коли кошти були фактично зараховані на казначейський рахунок.

Зазначена обставина не може бути кваліфікована як несплата, оскільки кошти перераховано своєчасно, хоча і на помилковий, але на дійсний казначейський рахунок органу доходів і зборів. Крім того, вина керівника підприємства у складі цього адміністративного правопорушення не встановлена та недоведена, сам факт помилкового перерахування коштів не доводить наявність вини позивача.

Отже, висновок контролюючого органу про те, що помилка у коді ЄДРПОУ, вказаному у призначенні платежу під час перерахування позивачем ПДФО у розмірі 367685,79 грн та військового збору у розмірі 30640,57 грн до бюджету, є підставою для донарахування грошових зобов`язань з ПДФО та військового збору не базується на нормах закону.

Крім того, сторонами не заперечується та узгоджується з матеріалами справи, що відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, у період з 01.10.2023 по 04.12.2023, тобто до закінчення проведення ГУ ДПС документальної планової виїзної перевірки, платником податків було сплачено ПДФО на загальну суму 88549,76 грн, зокрема :

- ПДФО за І половину жовтня 2023 року 24 453,71 грн (платіжне доручення № від 23/10/2023);

- ПДФО за ІІ половину жовтня 2023 року 29 204,29 грн (платіжне доручення № від 03/11/2023);

- ПДФО (при звільненні) 581,21 грн (платіжне доручення № від 05.10.2023);

- ПДФО (при звільненні) 489,78 грн (платіжне доручення № від 09.10.2023);

- ПДФО (при звільненні) 862,90 грн (платіжне доручення № від 11.10.2023);

- ПДФО (при звільненні) 3 183,16 грн (платіжне доручення № від 31.10.2023);

- ПДФО за І половину листопада 2023 року 26 770,50 грн (платіжне доручення № від 20.11.2023);

- ПДФО (при звільненні) - 2 004,43 грн (платіжне доручення № від 23.11.2023);

- ПДФО (при звільненні) 999,78 грн (платіжне доручення № від 30.11.2023).

Разом : 88549,76 грн.

У період з 05.10.2023 по 04.12.2023, тобто до закінчення проведення перевірки, платником податку було сплачено суму військового збору у розмірі 16958,79 грн :

- військовий збір за лютий 2022 року 9579,60 грн (платіжна інструкція № від 01.12.2023);

- військовий збір при звільненні 167,04 грн (платіжна інструкція № від 23.11.2023);

- військовий збір при звільненні 83,31 грн (платіжна інструкція № від 31.11.2023);

- військовий збір за ІІ половину жовтня 2023 року 2433,76 грн (платіжна інструкція № від 03.11.2023);

- військовий збір при звільненні 48,43 грн (платіжна інструкція № від 05.10.2023);

- військовий збір ІІ половину вересня 2023 року 2204,97 грн (платіжна інструкція № від 05.10.2023);

- військовий збір при звільненні 40,81 грн (платіжна інструкція № від 09.10.2023);

- військовий збір при звільненні 71,91 грн (платіжна інструкція № від 11.10.2023);

- військовий збір І половину жовтня 2023 року 2037,74 грн (платіжна інструкція № від 23.10.2023);

- військовий збір при звільненні 265,26 грн (платіжна інструкція № від 31.10.2023).

При цьому, колегія суддів зазначає, що право платника довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавалися ним контролюючому органу. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Крім цього, вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі №560/391/19.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Отже враховуючи зазначене, позивач непозбавлений можливості подати будь-які належні та допустимі докази безпосередньо в судове засідання.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 640/966/20 вказав, що подання первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, є підставою для формування платником податкового обліку. Отже, такі документи повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

А відтак, твердження контролюючого органу про відсутність підстав для врахування наданих до суду апеляційної інстанції платіжних доручень на підтвердження сплати позивачем безпосередньо під час проведення документальної планової виїзної перевірки заборгованості із військового збору, є хибними.

Враховуючи те, що спірні платежі здійснювались у період з 01.10.2023 по 04.12.2023, станом на момент складення акту перевірки (11.12.2023), контролюючий орган, маючи доступ до Інформаційно-комунікаційної системи ДПС "Податковий блок", повинен був перевірити стан розрахунків ТОВ "Брент Ойл-95" із бюджетом, однак таких дій не вчинив, що і призвело до висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, ТОВ «Брент-Ойл-95» було сплачено податок на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 456235,55 грн (367685,79 грн+ 88549,76 грн) та військовий збір у розмірі 47599,36 грн (30640,57 грн+ 16958,79 грн), фактично не сплаченою сумою з ПДФО залишилися 27103,21 грн = (483338,76 грн - 456235,55 грн).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що донарахуванню ТОВ «Брент-Ойл-95» підлягала лише сума податку на доходи фізичних осіб у розмірі 27103,21 грн, а тому податкове повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 456235,55 грн (483338,76 грн - 27103,21 грн) є протиправним.

У свою чергу, сплачений платником податків військовий збір на загальну суму 47599,36 грн (30640,57 грн+ 16958,79 грн) перевищує суму донарахування (40077,58 грн) на 7521,78 грн, а тому у контролюючого органу відсутні правові підстави для донарахування ТОВ «Брент-Ойл-95» за податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2024 від 10.01.2024 № 1 військового збору у розмірі 40077,58 грн, що має наслідком визнання його протиправним та скасування у повному обсязі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, ГУ ДПС у Харківській області у зв`язку з несплатою ТОВ «Брент-Ойл-95» узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб застосовано штрафні санкції у розмірі 25% згідно із пунктом 125-1.2 статті 125-1 ПК України.

Так, у розумінні приписів статті 125-1 ПК України, ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Підпунктом 109.1 статті 109 ПК України встановлено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 109.3. статті 109 ПК України у випадках, визначених пунктами 123.2-123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.

Стаття 112 ПК України визначає загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 112.1). Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2). У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи (пункт 112.7).

Також цієї нормою у пункті 112.8 визначено обставини, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а у статті 112-1 Податкового кодексу України - обставини, що пом`якшують відповідальність особи.

Обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктом 125-1.2 статті 125-1 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо нарахування та/або утримання, та/або сплати (перерахування) в повному обсязі суми грошового зобов`язання.

Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина (у визначених Податковим кодексом України випадках) в податкових правопорушеннях нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податкового кодексу України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому обов`язок доведення вини покладено саме на контролюючий орган і без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини.

У постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 520/9294/21 Верховним Судом сформовано правовий підхід щодо застосування положень ПК України, якими визначено вину як об`єктивну сторону податкових правопорушень, зауваживши на тому, що для встановлення наявності вини платника контролюючому органу необхідно довести не наявність відповідного ставлення платника податків до своїх протиправних дій/бездіяльності (усвідомлення своїх дій, розуміння наслідків тощо), а саме - що платник податків вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Виходячи з сформованого Верховним Судом у постанові від 08 грудня 2022 року по справі № 520/9294/21 висновку, саме можливість особи дотримуватися правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, та не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.

Відсутність в акті перевірки інформації, яка характеризує таку ознаку виявленого діяння як умисність, вказує на необґрунтованість прийняття в подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21, від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21, від 23.01.2024 у справі №160/17160/21, від 23.09.2024 у справі № 520/10963/21.

Підставами для висновків під час проведення перевірок є наявні визначені статтею 83 Податкового кодексу України матеріали, зокрема це може бути документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео - звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки податкового органу про вчинення позивачем умисно податкового правопорушення, передбаченого пунктом 125-1.2 статті 125-1 ПК України, ґрунтуються виключно на твердженнях про допущення ТОВ «Брент-Ойл-95» триваючого правопорушення, без урахування обставин вжиття позивачем заходів, спрямованих на своєчасну сплату ПДФО, що не може вважатися доказом умисного невиконання або неналежного виконання вимог, установлених ПК України.

З огляду на вказане, наведені відповідачем в Акті перевірки обставини не свідчать про беззаперечність вини позивача в умисному вчиненні діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми штрафних санкцій на рівні 25 %, оскільки базуються лише на припущеннях.

Колегія суддів наголошує, що відсутність в акті перевірки інформації, яка характеризує таку ознаку виявленого діяння як умисність, вказує на необґрунтованість прийняття у подальшому податкового повідомлення-рішення на підставі пункту 125-1.2 статті 125-1 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21, від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21, від 23.01.2024 у справі №160/17160/21, від 23.09.2024 у справі № 520/10963/21.

У постановах від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі № 520/22505/21, від 22.08.2023 у справі № 520/18519/21, від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Колегія суддів вважає вказані висновки застосовними і при притягненні до відповідальності на підставі пунктів 125-1.1, 125-1.2. статті 125-1 ПК України.

Так, відповідальність, передбачена пунктом 125-1.1 статті 125-1 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання.

Колегія суддів вважає, що за умови не доведення наявності в діях позивача умислу, з урахуванням висновків акта перевірки та обставин справи, платник податків підлягав притягненню до відповідальності на підставі пункту 125-1.1 статті 125-1 ПК України.

Враховуючи, що штрафні санкції у розмірі 25 % - 120834,69 грн за ППР № 1 були нараховані на суму 483338,76 грн, а не на 27103,21 грн, до позивача мав бути застосований штраф за ставкою 10 відсотків від суми грошового зобов`язання за ППР № 1 2710,32 грн (10% від 27103,21 грн).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що часткове скасування податкового повідомлення-рішення із зміною ставки штрафу в межах однієї об`єктивної сторони, суб`єкта та об`єкта правопорушення не може розглядатися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу або перебирання на себе його функцій. У даному випадку лише уточняється правильна кваліфікація діяння платника податків в межах одного складу податкового правопорушення та правильна ставка штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, але не виключно, від 05.10.2023 у справі №520/14773/21, від 16.11.2023 у справі № 160/24147/21, від 23.09.2024 у справі № 520/10963/21, від 08.05.2025 у справі № 500/7352/23.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 456235,55 грн (483338,76 грн - 27103,21 грн), а також штрафної санкції у розмірі 118124,37 грн (120834,69 грн - 2710,32 грн).

Надаючи оцінку обґрунтованості податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2024 № 100136024 та від 10.01.2024 № 1, якими ТОВ «Брент-Ойл-95» нараховано штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору, слід зазначити наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наданих контролюючим органом пояснень, позивачем було несвоєчасно сплачено податок на доходи із фізичних осіб у розмірі 264354,17 грн та військовий збір у розмірі 22113,23 грн.

При цьому, представником позивача у судових засіданнях не спростовувався факт несвоєчасної сплати спірної суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору у наведених сумах та не надані будь-які пояснення з цього приводу до матеріали справи. Будь-які платіжні інструкції на підтвердження обставин своєчасної сплати податку на доходи із фізичних осіб у розмірі 264354,17 грн та військового збору у розмірі 22113,23 грн ТОВ «Брент-Ойл-95» також не долучалось.

Відтак, обставини несвоєчасної сплати позивачем податку на доходи із фізичних осіб у розмірі 264354,17 грн та військового збору у розмірі 22113,23 грн не були спростовані під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, контролюючим органом застосовано ставку штрафної санкції на рівні 25%:

- за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 66088,68 грн від 264354,17 грн;

- за несвоєчасне перерахування військового збору у розмірі 5528,31 грн від 22113,23 грн.

Враховуючи наведені вище висновки суду апеляційної інстанції про не доведення наявності в діях позивача умислу, колегія суддів вважає, що платник податків підлягав притягненню до відповідальності на підставі пункту 125-1 статті 125-1 ПК України, а тому розмір штрафної санкції :

- за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб має становити 26435,50 грн, що становить 10% від суми несвоєчасно сплаченого податку на доходи фізичних осіб - 264354,17 грн;

- за несвоєчасне перерахування військового збору 2211,30 грн, що становить 10% від суми несвоєчасно сплаченого військового збору 22113,23 грн.

Крім того, контролюючим органом у ППР від 10.01.2024 № 100136024 застосовано пеню у загальному розмірі 114452,17 грн, з яких :

- 57202,55 грн за перерахування ПДФО з помилковими реквізитами;

- 2558,63 грн за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб;

- 24690,99 грн за несплату податку на доходи фізичних осіб.

Також за ППР від 10.01.2024 № 1 застосовано пеню у загальному розмірі 9464,74 грн, з яких :

- 4762,60 грн за перерахування військового збору з помилковими реквізитами;

- 192,54 грн за несвоєчасне перерахування військового збору;

- 4509,60 грн за неперерахування військового збору.

Так, пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених ПКУ або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З урахуванням пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 п. 129.1 статті 129 ПК України) закінчується:

у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на відповідний рахунок платника податків, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України);

у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків (підпункт 129.3.2 пункту 129.3 статті 129 ПК України);

у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України) (підпункт 129.3.3 пункту 129.3 статті 129 ПК України);

при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини) (підпункт 129.3.4 пункту 129.3 статті 129 ПК України).

Відповідно до підпункту 129.1.4 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Приписами пункту 129.4 статті 129 ПК України передбачено, що на суми несвоєчасно сплачених та/або несплачених (неперерахованих) податковим агентом визначених податкових зобов`язань відповідно до підпункту 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті контролюючим органом нараховується пеня за кожний календарний день такої несплати (неперерахування), включаючи день погашення податкового зобов`язання, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розрахована за податковим повідомленням рішенням від 10.01.2024 № 100136024 пеня включає в себе:

- пеню у розмірі 57202,55 грн, що була розрахована виходячи із суми ПДФО перерахованого на помилкові реквізити у розмірі 367685,79 грн;

- пеню у розмірі 2558,63 грн виходячи із суми несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 264354,17 грн;

- пеню у розмірі 24690,99 грн виходячи із суми несплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 115652,97 грн.

Розрахована за податковим повідомленням-рішенням від 10.01.2024 № 1 пеня включає в себе:

- пеню у розмірі 4762,60 грн, що була розрахована виходячи із суми перерахування військового збору з помилковими реквізитами - 30640,57 грн;

- пеню у розмірі 192,54 грн, розраховану із суми несвоєчасно перерахованого військового збору - 22113,23 грн;

- пеню у розмірі 4509,60 грн, розраховану із суми неперерахованого військового збору - 40077,58 грн.

Однак, відповідачем не надано до матеріалів справи відповідних розрахунків пені з податку на доходи фізичних осіб, які б містили відомості про вихідні дані, які в них зазначалися, зокрема, щодо часового проміжку періодів та сум нарахувань, початку та закінчення періодів дії тієї чи іншої облікової ставки Національного банку України, яка використана при такому обрахунку, та включення сум, які були сплачені безпосередньо під час проведення перевірки, що унеможливлює перевірку правильності та достовірності визначення суми пені, яка б підлягала стягненню за наслідками розгляду цієї справи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що під час апеляційного перегляду підтвердились обставини часткового погашення ТОВ «Брент-Ойл-95» станом на момент проведення перевірки заборгованості із податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що на пряму впливає на показники формули для здійснення розрахунку пені, однак колегія суддів не має права самостійно здійснювати розрахунок пені, позаяк такі дії матимуть характер втручання у дискреційні повноваження ДПС у Харківській області, як контролюючого органу, на який саме згідно зі статтями 41 та 54 ПК України покладено контроль за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства платниками податків, повноваження щодо нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності та здійснення заходів щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску.

За таких обставин, враховуючи ненадання відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій обґрунтованого розрахунку пені, який би беззаперечно підтверджував правомірність заявленої суми пені до стягнення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 100136024 та від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування пені у сумі 114452,17 грн та 9464,74 відповідно.

Що стосується податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 1 та №1, якими до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2022 року, колегія суддів зауважує, що ані у позовній заяві, ані у додаткових поясненнях, наданих до суду апеляційної інстанції, ані безпосередньо під час судових засідань, представник позивача не висловлював будь-яких заперечень з приводу правомірності донарахувань за вказаними ППР та не надав жодних доказів на спростування вищевказаних порушень.

За змістом частини 1 та 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що будь-яких обґрунтувань неправомірності винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 1 та № 1 позивачем у позові не наведено, при цьому доказів на спростування виявлених під час перевірки порушень пункту 6 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підпункту " б " пункту 176.2 статті 176, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 119.1 статті 119, статті 52-1, 69 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України матеріали справи не містять, а у рішенні суду першої інстанції з цього приводу не вказано жодного мотивування для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 1 та № 1, колегія суддів вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, при винесенні податкових повідомлень-рішень від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 27103,21 грн та штрафної санкції - 2710,32 грн, від 10.01.2024 № 100136024 в частині нарахування штрафної санкції за несвоєчасну сплату ПДФО у розмірі 26435,50 грн, від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування штрафної санкції за несвоєчасну сплату військового збору у розмірі 2211,30 грн, від 10.01.2024 № 1 та від 10.01.2024 № 1, діяв на підставі та у спосіб, що передбачені ПК України, з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, а відтак, підстави для їх скасування відсутні, що зумовлює прийняття рішення про задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи те, що суд першої інстанції взагалі не встановив фактичні обставини у даній справі, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі № 520/31928/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 1147 від 25.11.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 10211,52 грн.

Беручи до увааги висновки суду апеляційної інстанції (скасування податкових повідомлень рішень на загальну суму 791344 грн, що складає 92,99% від загальної ціни позову 850960,12 грн) відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 9495,69 грн, що є 92,99% від загальної суми сплаченого позивачем судового збору 10211,52 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Харківській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 по справі № 520/31928/24 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «трент-Ойл-95» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1 в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 456235,55 грн та штрафної санкції у розмірі 118124,37 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2024 від 10.01.2024 № 1 про донарахування військового збору у розмірі 40077,58 грн та штрафної санкції у розмірі 10019,40 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1 в частині застосування штрафної санкції за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 39653,18 грн та пені у розмірі 114452,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.01.2024 № 1 в частині застосування штрафної санкції за несвоєчасне перерахування військового збору у розмірі 3317,01 грн та пені у розмірі 9464,74 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-95» (61054, Харківська область, місто Харків, вул. Академіка Павлова, будинок 120, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (адреса вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у загальному розмірі 9495,69 грн (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 69 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.В. П`янова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 17.12.2025 року