Справа № 600/777/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/777/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983 р., з 22.06.1985 по 28.02.1986 р., з 27.02.1986 по 16.02.1990 р., та з 19.03.1994 по 11.09.1995р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983 р., з 22.06.1985 по 28.02.1986 р., з 27.02.1986 по 16.02.1990 р. та з 19.03.1994 по 11.09.1995 р.

Позов обґрунтований тим, що позивачу з 22.06.2024 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV). 03.10.2024 він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру пенсії та зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі з 12.03.1983 по 18.05.1983, з 22.06.1985 по 28.02.1986, з 27.02.1986 по 16.02.1990 та з 19.03.1994 по 11.09.1995. Листом від 17.10.2024 відповідач повідомив про відсутність підстав для зарахування вказаних періодів, у зв`язку з відсутністю даних про трудову участь в колективному господарстві, зокрема встановлених мінімумів та вироблених трудоднів

Позивач не погоджується з такою відмовою органу Пенсійного фонду та стверджує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, в установі. При цьому вважає, що надав усі необхідні документи, що підтверджують його трудову діяльність, а відповідачем прийняте протиправне рішення про відмову зарахувати страховий стаж, яке впливає на розмір пенсії позивача.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що стаж позивача становить 36 років 10 місяців 28 днів. Відповідач з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок вважає, що прийняв правомірно рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 22.06.2024.

03.10.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком та зарахування періодів його трудової діяльності до страхового стажу.

За результатами поданої заяви відповідач повідомив, що згідно з наданими документами, страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 10 місяців 28 днів (враховано по 30.06.2024).

До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28.01.1996 з 12.03.1983 по 28.04.1983, з 22.06.1985 по 28.02.1986 , з 27.02.1986 по 16.02.1990 та 19.03.1994 по 11.09.1995 у зв`язку з відсутністю даних про трудову участь в колективному господарстві, зокрема встановлених мінімумів та вироблених трудоднів

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058), яким визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 (далі - Закон №1788) гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно положень статті 2 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону №1788до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310 (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться

- відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

- відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи;

- відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993(далі - Порядок №637).

Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування.

Для підтвердження страхового стажу надав трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 , яка містить такі записи щодо спірних періодів:

1. 12.03.1983 прийнятий в члени колгоспу росія в якості агронома (протокол №7 від 12.03.1983)

2. 18.05.1983 призваний на службу в радянській армії

3. 22.06.1985 після служби в радянській армії зарахований в якості агронома реалізатора (протокол № 13 від 22.06.1985)

4. 28.02.1986 звільнений з членів колгоспу росія у зв`язку з скороченням посади;

5. 27.02.1986 прийнятий в члени колгоспу Дніпро на посаду садоводу;

6. 16.02.1990 дозволений вихід з члену колгоспу Дніпро за власним бажанням;

7. 19.03.1994 прийнятий в члени колгоспу ім. Ільїча, призначений на посаду агронома

8. 11.09.1995 звільнений з посади за власним бажанням

Так період роботи в колгоспі підтверджується записами в трудовій книжці, печатками колгоспів та наказами на підставі чого зроблені вказані записи.

Періоди роботи в колгоспах відповідачем не зараховані у зв`язку з відсутністю відомостей про вироблений мінімум трудоднів.

Як свідчать матеріали справи, в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , деякі записи про встановлений та вироблений мінімум трудової участі не завірені підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та не у всіх розділах за час роботи в колгоспі по роках записи засвідчені печаткою.

Разом з тим, суд зауважує, що саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.

Так, в трудовій книжці наявні наступні відмості щодо річного мінімуму та виконання річного мінімуму :

1983 р. річний мінімум 40, виконання річного мінімуму 45;

1985 р. (p 22.06.1985 р.) річний мінімум 100, виконання річного мінімуму 118;

1986 р. річний мінімум 20, виконання річного мінімуму 10;

1986 р. річний мінімум 240, виконання річного мінімуму 240;

1987 р. річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 289;

1988 р. річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 304;

1989 р. річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 319;

1990 р. річний мінімум 25, виконання річного мінімуму 28;

1993 р. річний мінімум 164, виконання річного мінімуму 164;

1994 р. річний мінімум 250, виконання річного мінімуму 255;

1995 р. річний мінімум 280, виконання річного мінімуму 181;

Згідно архівної довідки державного архіву Запорізької області від 18.06.2024 р. визначено, що рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу Дніпро кількість вихододнів за 1987 р. - 280 1988 р. 280, 1989 р. 280, 1990 280. Відомості за 1986 рік відсутні.

З урахуванням викладеного, період перебування в колгоспі Дніпро з 27.02.1986 по 16.02.1990 підлягає зарахуванню в повному обсязі.

Згідно архівної довідки державного архіву Запорізької області від 12.07.2024 р. визначено, що у протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу росія за 1982-1986 містяться відомості щодо ОСОБА_2 . При цьому проінформовано, що документи з особового складу за 1983-1986 роки на зберігання до державного архіву Запорізької області не надходили.

З урахуванням викладеного, період перебування в колгоспі росія з 12.03.1983 по 28.04.1983, з 22.06.1985 по 28.02.1986 підлягає зарахуванню в повному обсязі.

Соледарською МВА надано відповідь на запит позивача щодо надання архівних довідок. Так адміністративна будівля Соледарської міської ради була повністю знищена в результаті влучання артилерійського снаряду. Архівні документи знаходились в архівних сховищах будівлі та були повністю знищені пожежою.

Враховуючи викладене надати довідки про трудовий стаж та заробітну плату не має можливості. Суд звертає увагу, що період перебування в колгоспі з 19.03.1994 по 11.09.1995 підтверджується записами трудової книжки та кількістю трудоднів, які зазначені в трудовій книжці. У зв`язку з викладеним, вказаний стад підлягає зарахуванню в повному обсязі

Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 56 Закону №1788 визначає, що стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року обчислюється за фактичною тривалістю роботи тільки тоді, коли член колгоспу не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві без поважних причин. Тобто, для неврахування до трудового стажу при його обчисленні часу роботи в колгоспі, або певного його періоду, необхідно встановити невиконання членом колгоспу встановленого у господарстві мінімуму трудової участі, а також те, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі відбулось з вини члена колгоспу за відсутності поважних причин.

У матеріалах справи відсутні відомості про невиконання позивачем у колгоспах встановленого мінімуму трудової участі, в тому числі без поважних причин.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(далі - Порядок № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Водночас слід зазначити, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Крім того, необхідно зазначити про те, що у разі незгоди з відомостями, зазначеними в документах позивача, пенсійний орган має право на реалізацію повноважень, наданих йому частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, а саме: вимагати відповідні документи від підприємства, перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо, проте таким правом суб`єкт владних повноважень не скористався.

Матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачем перевірки достовірності відомостей про спірний період роботи позивача.

Наведені обставини свідчать про неналежну перевірку наданих позивачем документів, не повний та не об`єктивний розгляд заяви позивача, відсутність належних обґрунтувань рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983, з 22.06.1985 по 28.02.1986, з 27.02.1986 по 16.02.1990 та з 19.03.1994 по 11.09.1995

Враховуючи те, що у трудовій книжці позивача наявні записи щодо періоду його роботи у колгоспах, зокрема, записи про прийом на роботу, записи про звільнення, а також наявність архівних довідок, а відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983, з 22.06.1985 по 28.02.1986, з 27.02.1986 по 16.02.1990 та з 19.03.1994 по 11.09.1995 в повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача в повному обсязі та здійснити перерахунок останньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983 р., з 22.06.1985 по 28.02.1986 р., з 27.02.1986 по 16.02.1990 р., та з 19.03.1994 по 11.09.1995р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 12.03.1983 по 18.05.1983 р., з 22.06.1985 по 28.02.1986 р., з 27.02.1986 по 16.02.1990 р. та з 19.03.1994 по 11.09.1995 р.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати - судовий збір в сумі 1211,20 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, Код ).

Суддя І.В. Маренич