Справа № 500/5958/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5958/25

17 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за №48 від 16.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком періоди роботи за записами трудової книжки серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 09.07.2003, з дати звернення за призначенням пенсії - 09.05.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (за екстериторіальним розподілом) своїм рішенням від 16.05.2024 відмовило позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи недостатністю страхового стажу, про що позивач дізнався з відповіді на адвокатський запит, яку отримав 11.04.2025. Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує, що до страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно трудової книжки від 03.02.1979 НОМЕР_1 : - з 29.01.1979 по 07.09.1996, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою ВАТ, що не відповідає даті заповнення 03.02.1979. До уваги не взято довідку №6, оскільки відсутній наказ та дата про прийняття на роботу; - з 15.09.1996 по 21.12.2000, так як запис про звільнення засвідчено печаткою в якій відсутній код підприємства згідно з ЄДРПО (постанова Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118); - період навчання в ДОСААФ відповідно вищевказаної трудової книжки з 28.04.1987 по 05.10.1987, оскільки ДОСААФ є масовою організацією працівників і таким чином не відноситься до закладів передбачених пунктом «д» ст.56 Закону №.1788. Позивач матиме право на пенсійну виплату при набутті необхідного страхового стажу.

Судом встановлено, що 09.05.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №48 від 16.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В даному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 09 років 06 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно трудової книжки від 03.02.1979 НОМЕР_1 : - з 29.01.1979 по 07.09.1996, оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою ВАТ. що не відповідає даті заповнення 03.02.1979. До уваги не взято довідку №6, оскільки відсутній наказ та дата про прийняття на роботу; - з 15.09.1996 по 21.12.2000, так як запис про звільнення засвідчено печаткою в якій відсутню код підприємства згідно з ЄДРПО (постанова Кабінету Міністрів України від 22.01.199G № 118). За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання в ДОСААФ відповідно вищевказаної трудової книжки з 28.04.1987 по 05.10.1987, оскільки ДОСААФ є масовою організацією працівників і таким чином не відноситься до закладів передбачених пунктом «д» ст.56 Закону №.1788.

Крім цього, у відповідь на адвокатський запит від 21.03.2025 листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.03.2025 за №1900-0202-8/14808 позивача повідомлено про вказане рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до положень ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній" (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Також згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Слід також зазначити, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Так, відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно трудової книжки від 03.02.1979 НОМЕР_1 - з 29.01.1979 по 07.09.1996, з 15.09.1996 по 21.12.2000, у спірному рішенні відповідач покликається на те, що титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою ВАТ, що не відповідає даті заповнення 03.02.1979, а також на те, що запис про звільнення засвідчено печаткою в якій відсутню код підприємства згідно з ЄДРПО.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року у справі №654/890/17, яка в силу положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Разом з тим, на думку суду, у спірному випадку відповідач не перевірив записи у трудовій книжці позивача від 03.02.1979 НОМЕР_1 , натомість не зарахував спірні періоди роботи позивача без обґрунтованих підстав, пославшись лише на формальні неточності у записах. Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через формальні неточності є протиправними.

З цього самого мотиву суд вважає, що відповідач без обґрунтованих підстав не врахував відомості довідки від 06.05.2024 за №6 покликаючись на відсутність наказу та дати про прийняття на роботу.

Щодо неврахування до страхового стажу позивача періоду навчання в ДОСААФ відповідно вищевказаної трудової книжки з 28.04.1987 по 05.10.1987, суд зазначає, що відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Разом з тим, матеріали даної справи не містять жодних доказів, що підтверджують період навчання позивача в ДОСААФ з 28.04.1987 по 05.10.1987, та трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 03.02.1979, таких записів не містить.

У сукупності наведених обставин, на переконання суду, у спірному випадку, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за №48 від 16.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід визнати не лише протиправним, а й скасувати.

Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відтак, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача від 09.05.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

Щодо строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом, так як відповідачем не подано до суду доказів направлення спірного рішення за №48 від 16.05.2024.

З наведеного мотиву суд приймає до уваги доводи представника позивача з приводу того, що лише у відповідь на адвокатський запит позивачем оскаржуване рішення було отримано 11.04.2025.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за №48 від 16.05.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2024 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення, з врахування правових висновків, зазначених судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 17 грудня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.