Справа № 160/32586/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, -
13.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Амур- Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шубіної-Саланжій В.І. від 25 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 про оголошення в розшук майна боржника ОСОБА_3 : BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .
Позовна заява обґрунтована тим, що чоловік позивача, ОСОБА_2 (третя особа 1), набув право власності на автомобіль BMW 328I, VIN: НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу 28 серпня 2021 року від ОСОБА_3 (третя особа 2). Позивач набула право власності на автомобіль за Договором дарування від 04 вересня 2024 року від ОСОБА_2 . Зауважено, що проти боржника ОСОБА_3 06 серпня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66387407 та 25 січня 2022 року була винесена Постанова про розшук майна боржника (автомобіля). При цьому, станом на дату винесення постанови про розшук (25.01.2022), боржник ОСОБА_3 вже не була власником автомобіля, оскільки відчужила його 28.08.2021 року. Акцентовано увагу, що відповідач, оголошуючи розшук автомобіля 25.01.2022 року, не переконався у належності цього майна боржнику на дату винесення постанови. На адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що у Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні підстави для припинення обтяження майна. Отже, позивач вважає, що, оголосивши в розшук вказаний автомобіль, відповідач порушив права, свободи та інтереси позивача в частині перешкоджання реєстрації цього автомобіля у встановленому порядку та строки, а також в частині користування ним.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.
Відповідач у строк, наданий судом, відзив на адміністративний позов або заяву про визнання позову не надав.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Від третіх осіб пояснень щодо предмету позову не надійшло.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 04 вересня 2024 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 Договір дарування автомобіля (далі Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юхименко М.Г. 04.09.2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 664, відповідно до пункту 1 якого ОСОБА_1 прийняла в дар від свого чоловіка автомобіль марки BMW, комерційний опис 328I, 2015 року випуску, загальний легковий седан Special marks, білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до Акту приймання-передачі автомобіля до Договору дарування автомобіля від 04.09.2024 р. № 664, складеного 04 вересня 2024 року, Дарувальник передав, а Обдаровувана прийняла автомобіль марки BMW, комерційний опис 328I, 2015 року випуску, загальний легковий седан Special marks, білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , в день підписання даного Акту. Позивач отримала Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 8046 28.08.2021 року, та ключі від автомобіля.
Третя особа 1 звернулась із заявою від 09.09.2024 року до відповідача, у якій просила скасувати постанову про розшук майна боржника від 25.01.2022 (легковий автомобіль BMW 328I, ідентифікаційний № НОМЕР_5 , рік випуску 2015) у ВП 66387407.
06.11.2024 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України щодо надання інформації про розшук транспортного засобу BMW 328І, номер кузова НОМЕР_2 .
Також, на адвокатський запит представника позивача від 12.11.2024 Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 18.11.2024 № 111814 повідомив, що у Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні підстави для припинення обтяження майна ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , і що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Представнику позивача також були надані засвідчені державним виконавцем Шубіною-Саланжій В.І. копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 66387407 від 06.08.2021, постанови про арешт коштів боржника від 06.08.2021, постанови про розшук майна боржника від 25.01.2022, постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 24.06.2022. Окремо державним виконавцем було роздруковано з АВСП № 66387407 і надано представнику позивача відповідь на запит № 110349758 від 06.08.2021 до Міністерства внутрішніх справи України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Щодо неможливості надання копії постанови про арешт майна боржника, а саме, легкового автомобіля BMW 328I, ідентифікаційний № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2015, відповідачем повідомлено представника позивача, що такий документ не приймався, через що відсутній у АСВП № 66387407.
Відповідно до наданих відповідачем копій документів, які містяться у АСВП № 66387407, боржником у виконавчому провадженні №66387407 є колишня власниця автомобіля фізична особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 (третя особа 2), а стягувачем Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Вказане виконавче провадження було відкрите на підставі вимоги Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області № Ф-5285-25/61У від 08.02.2021 про стягнення з боржника - ОСОБА_3 175 578,73 грн.
Постановою старшого державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 66387407 було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_3 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.
Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 було оголошено в розшук майно боржника: BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_3 .
Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 24 червня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 виконавчий документ: вимогу № Ф-5285- 25/61У, видану 08.02.2021 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, було повернуто стягувачу
Постановою начальника відділу Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22.07.2025 відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано документ «Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу» від 24.06.2022.
Також, судом з матеріалів справи, а саме, відповіді на запит №285695862 від 07.08.2025 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником ОСОБА_3 транспортних засобів, встановлено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.
Не погоджуючись із винесенням спірної постанови від 25 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 про оголошення в розшук майна боржника ОСОБА_3 : BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».
За змістом частин першої та другої статті 25 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина перша статті 27 Закону № 606-XIV).
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Також державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII).
Частиною 1ст. 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Частиною 6 ст. 48 Закону №1404-VIIІ встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VIIІ, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
За приписами ст. 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1404-VIII, у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються впорядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону №1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 3 статті 74 Закону №1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до №1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією №512/5.

Пунктом 1 розділу ХІІ даної Інструкції встановлено, що перевірити законність виконавчого провадження мають право:

- начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

- начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Вказані посадові особи можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи (пункт 2 розділу ХІІ Інструкції №512/5).

Абзацом другим пункту 2 розділу ХІІ передбачено, що посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак, перевірка законності виконавчого провадження може бути проведена з окремих самостійних підстав:

- за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби;

- з власної ініціативи;

- за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника);

- за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ Інструкції № 512/5, про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням змісту Договору дарування автомобіля від 04 вересня 2024 року та ст. ст. 334, 722 ЦК України, позивач є власником автомобіля марки BMW, 328I, 2015 року випуску, білого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Попереднім власником вказаного автомобіля був чоловік Позивача ОСОБА_2 , який набув право власності на цей автомобіль за договором купівлі-продажу, укладеним 28 серпня 2021 року з громадянкою ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, є боржником у виконавчому провадженні № 66387407, відкритому 06 серпня 2021 року старшим державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № Ф-5285- 25/61У від 08.02.2021 про стягнення з боржника 175 578,73 грн.

Відповідачем 25 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 був оголошений в розшук автомобіль BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 , який, на думку відповідача, належав боржнику ОСОБА_3 .

Отже, оскільки станом на дату відкриття виконавчого провадження № 66387407 та на час прийняття постанови від 25.01.2022 про оголошення в розшук транспортного засобу - автомобіль BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_8 , такий транспортний засіб належав позивачу, а не боржнику - ОСОБА_3 , враховуючи також те, що станом на 07.08.2025 року згідно з відповіддю МВС України №285695862, дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні, суд дійшов висновку, що постанова про розшук майна, винесена відносно майна, яке не належить боржнику, є протиправною.

Відповідно до статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У цивільному законодавстві визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі викладеного вище, зважаючи на те, що матеріали адміністративної справи станом на час розгляду справи не містять доказів правомірності розшуку майна позивача відповідно до постанови від 25.01.2022 у виконавчому провадженні № 66387407, а також, враховуюче те, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надано жодних пояснень та доказів правомірності спірної постанови, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування такої постанови.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин справи, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, порушених відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Амур- Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Шубіної-Саланжій В.І. від 25 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 66387407 про оголошення в розшук майна боржника ОСОБА_3 : BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядку, визначеному ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст.287 КАС України.

Суддя В.В. Кальник