Справа № 460/9772/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9772/24 пров. № А/857/28547/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та 2 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області з охорони об`єктів на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року, прийняте суддею Щербаковим В.В. в м. Рівне, у справі № 460/9772/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 2 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області з охорони об`єктів про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

у серпні 2024, ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Рівненській області з охорони об`єктів (далі ДСНС, відповідач), у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік 14 к.дн., 2023 рік 14 к.дн., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30.06.2024;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки за 2022 рік 12 к.дн., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30.06.2024;

- зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС у Рівненській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30.06.2024.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 2 Державного пожежно-рятувального загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за період 2022, 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30.06.2024. Зобов`язано 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як учаснику бойових дій грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за період 2022, 2023 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 30.06.2024. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що при звільненні зі служби позивач як учасник бойових дій мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним додаткову відпустку за 2022, 2023 роки, передбачену статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024, суд першої інстанції констатував, що як вбачається з наказу про кадрові питання №227 від 26.06.2024, «Позивачу надавалась основна щорічна відпустка: 2022 14 календарних днів; 2023 16 календарних днів; 2024 12 календарних днів з 15 доступних у зв`язку зі звільненням 30.06.2024. З наведеного вбачається, що невикористана частина основної відпустки становить 33 календарні дні. Довідкою відповідача від 18.09.2024 №46-ДВ/62 підтверджено проведення розрахунку при звільненні з позивачем та виплату грошової компенсації за 33 календарні дні основної відпустки у розмірі 28369,77 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи,

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції не здійснив дослідження положень частини 3 статті 129 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ) до та після 27.10.2022. Згідно Наказу №227 позивачу нараховано і виплачено компенсацію невикористаних 16 календарних днів (розрахунок з 30 к.д., а не з 42 к.д. основної відпустки за 2022 рік, та протиправно проігноровано виплату компенсації за невикористаних 12 календарних днів зазначеної відпустки

Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити в цій частині судове рішення, яким позовні вимоги визнати протиправними дії 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів щодо не нарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024; зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024.

Відповідач в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач належить до осіб, які проходять військову службу за контрактом та не є військовослужбовцем. За дні невикористаної відпустки не виплачується грошова компенсація у випадку звільнення працівника.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони відзиву на апеляційні скарги не подали, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд частково не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 11 лютого 2021 по 30 червня 2024, проходив службу цивільного захисту, зокрема у період з 07 вересня 2023 до дня звільнення перебував на посаді помічника начальника загону з правової роботи 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів, де і знаходився на фінансовому забезпеченні.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 07.12.2021.

За час проходження служби у ДСНС позивачу надавались додаткові відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій за 2021 та 2024 роки.

Додаткові відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки - не надавались, що не заперечується сторонами та підтверджується листом відповідача від 13.08.024 №62311-580/6231/2 та від 26.08.2024 №62311-609/6231/2.

Компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 та 2023 роки не виплачувалась. Вказана обставина визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані основної відпустки за 2022 рік та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022, 2023 роки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правовий статус позивача, як особи середнього начальницького складу служби цивільного захисту визначений Кодексом цивільного захисту України (далі Кодекс ЦЗ), Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2013 за 593 (далі - Постанова №593).

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України, які проходять службу цивільного захисту, а також визначає загальні засади та порядок проходження цієї служби, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є Кодекс цивільного захисту України.

Згідно статті 101 КЦЗ України, служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та особливий період.

Відповідно до статті 115 КЦЗ України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів правління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі як і раніше - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі як і раніше - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з частиною двадцять п`ятою статті 129 Кодексу цивільного захисту України у рік звільнення із служби особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, у тому числі за невикористані дні щорічних відпусток у минулі роки.

Розміри, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 125 Кодексу цивільного захисту України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту згідно з додатком 6.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 № 623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція № 623), зареєстровану в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 за № 936/32388.

Пунктами 3, 4 та 6 розділу XXVII Інструкції № 623 визначено, що у рік звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи A I групи, у тому числі за невикористані дні щорічних відпусток у минулі роки.

У разі звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу до закінчення календарного року, за який такі особи використали щорічну основну відпустку, крім осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штату чи проведенням організаційних заходів, на підставі наказу керівника (начальника) органу управління (підрозділу) проводиться відрахування з грошового забезпечення за дні відпустки, використані в рахунок тієї частини календарного року, що залишилися після звільнення відповідних осіб рядового і начальницького складу.

При виплаті грошової компенсації за невикористані в році звільнення щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи A I групи, у тому числі за невикористані дні щорічних основних відпусток у минулі роки, до розрахунку береться грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу, яке вони отримували на день звільнення зі служби цивільного захисту. Відрахування із грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу за дні відпустки, що були використані за рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення зі служби особи рядового чи начальницького складу, проводиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого особа рядового чи начальницького складу має на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Враховуючи зазначені положення законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при звільненні з військової служби позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним щорічну додаткову відпустку за 2022, 2023 рік, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Щодо компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в 2022 році, в задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено, колегія суддів зазначає таке.

Так, частина 3 статті 129 Кодексу ЦЗ (у редакції до 26.10.2022) передбачала, що особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - учасникам бойових дій та прирівняним до них особам надаються незалежно від вислуги років щорічні основні відпустки тривалістю 45 календарних днів у зручний для них час.

27.10.2022 набули зміни до Кодексу ЦЗ, зокрема і до цієї частини статті 129 Кодексу ЦЗ, в силу зазначеного відповідна привілейована норма для учасників бойових дій втратила свою силу.

За загальними правилами застосування норм права в часі, відповідний нормативно правовий акт врегульовує правовідносини із дати набрання ним чинності (в залежності від обставин опублікування тощо), із дати значно пізніше від дати прийняття і набрання чинності, вказівку про що містить такий акт, або із дати, яка в календарному застосуванні передує даті прийняття акту, відомості у зв`язку із чим повинні зазначатися в останньому.

Наказом №227 від 26.06.2024 зазначено, що згідно вислуги років тривалість щорічної основної відпустки позивача за 2022 рік встановлена 30 календарних днів, та щорічна основна відпустка за 2022 рік позивачем використана терміном 14 календарних днів, що підтверджується наказом Головного управління від 02.12.2022 №73-вл.

Колегія суддів погоджується з твердженням позивача, що даний обрахунок тривалості щорічної основної відпустки позивача за 2022 рік є не вірним.

Хоч норма і втратила свою сила, проте обрахунок тривалості щорічної основної відпустки позивача за 2022 рік мав обраховуватись пропорційно відпрацьованого часу та дії норми положення частини 3 статті 129 Кодексу ЦЗ (у редакції до 26.10.2022).

Таким чином, тривалість щорічної відпустки позивача за 2022 рік має обраховуватись наступним чином: 30 календарних днів відповідно до вислуги років; 12 календарних днів відповідно до частини 3 статті 129 Кодексу ЦЗ (у редакції до 26.10.2022), 15 календарних днів поділені на 12 місяців року та помножені на 10 місяців коли діяла норма (15:12*10=12.5).

Загальна тривалість щорічної основної відпустки позивача за 2022 рік має становити 42 календарних дні.

Згідно Наказу №227 позивачу було нараховано і виплачено компенсацію невикористаних 16 календарних днів основної відпустки за 2022 рік, разом з тим протиправно не здійснено виплату компенсації за невикористаних 12 календарних днів зазначеної відпустки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким визнати протиправними дії 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024 із зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу 2 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Рівненській області з охорони об`єктів, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі № 460/9772/24 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та в цій частині прийняти нове, яким:

Визнати протиправними дії 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024 року.

Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області з охорони об`єктів нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік - 12 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби цивільного захисту 30.06.2024 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар