Справа № 520/30757/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 р. Справа № 520/30757/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/30757/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () від 14.08.2024 № 74, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () від 28.10.2024 № 74, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити та виплачувати з 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що оскаржувані рішення відповідачів про відмову у призначенні їй пенсії за віком є протиправними, оскільки вони прийняті всупереч законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та порушують її право на пенсійне забезпечення, а тому підлягають скасуванню, та відповідачами протиправно не зараховано до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н, 65012, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов?язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () від 14.08.2024 № 74, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () від 28.10.2024 № 74, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 645 (шістсот сорок п?ять) грн 97 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 645 (шістсот сорок п?ять) грн 97 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 645 (шістсот сорок п?ять) грн 97 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ().

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 520/30757/24 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не приймало жодного рішення по суті звернення Позивача за призначенням пенсії, а відтак, оскільки оспорюване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській та в Одеській областях, то і на останніх має бути покладений обов?язок відновлення порушених прав позивача. Також вказав, що за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 24.07.1980 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 02.06.2000 по 08.01.2004, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, а також відсутня інформація про перебування у трудових відносинах з підприємством та відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов?язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Позивач надала Суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просила в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №520/30757/24 відмовити у повному обсязі. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року по справі №520/30757/24 не скасовувати та залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 06.08.2024 через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.08.2024 №74, яке було прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено в призначенні пенсії.

Відповідно до вказаного рішення страховий стаж особи становить 23 років 05 місяців 01 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.08.1999 по 31.12.2003 роки, оскільки не вказано назву підприємства куди прийнято заявницю та вказаний період не підтверджується інформацією про сплату страхових внесків індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування.

21.10.2024 позивач через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2024 №74, яке було прийнято за принципом екстериторіальності відмовлено в призначенні пенсії.

Відповідно до вказаного рішення за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 24.07.1980 до страхового стажу не зараховано: період роботи з 02.06.2000 по 08.01.2004, оскільки відсутня назва підприємства при прийнятті на роботу, а також відсутня інформація про перебування у трудових відносинах з підприємством та відсутня інформація про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Не погодившись з рішеннями відповідачів щодо відмови у призначенні пенсії за віком та щодо не зарахування до загального страхового стажу зазначених періодів роботи, вважаючи їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами протиправно не зараховано до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, а тому наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській повторно розглянути питання щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Суд звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв?язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону №1058-ІV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч 1 ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до ст. 56 №1788-ХІІ (в редакції Закону до 01.01.2004), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов?язаних з заявником спільною роботою.

Як установлено з матеріалів справи, відповідно до записів №№9 та 10 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 24.07.1980 позивач з 02.08.1999 по 02.06.2000 працювала швією-мотористкою по 3 розряду (наказ №23 від 02.08.99 р.) у МЧП «НИКА», назви підприємства не вказано, однак на печатці, яка завіряє підпис начальника відділу кадрів МЧП «НИКА», вказана назва цієї юридичної особи, а саме: МЧП «НИКА», м. Шостка.

Відповідно до записів №№11 та 12 трудової книжки позивач з 02.06.2000 по 08.01.2004 працювала різноробочою у ТОВ ПКП «ПРОМБУДКОМПЛЕКТ», назви підприємства не вказано, однак на печатці, яка завіряє підпис директора ТОВ ПКП «ПРОМБУДКОМПЛЕКТ», вказана назва цієї юридичної особи, а саме: ТОВ ПКП «ПРОМБУДКОМПЛЕКТ», м. Харків.

Також, на підтвердження наявності у позивача трудового стажу з 02.08.1999 по 08.01.2004 позивач надавала до пенсійного органу скановані копії наказів і довідок у електронному вигляді, а саме:

1) наказ № 23 від 02.08.1999 по МЧП «НИКА» про прийняття на роботу у МЧП «НИКА» ОСОБА_1 за спеціальністю швія-мотористка;

2) наказ № 12 від 02.06.2000 по МЧП «НИКА» про звільнення з МЧП «НИКА» ОСОБА_1 за власним бажанням;

3) довідку від 02.06.2000 по МЧП «НИКА» про розмір заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 за період з 02.08.1999 по 02.06.2000;

4) довідку № 20/ОК від 04.01.2001 по ТОВ ПКП «ПРОМБУДКОМПЛЕКТ» про розмір заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 за період з червня 2000 по грудень 2001;

5) довідку № 07/ОК від 08.01.2004 по ТОВ ПКП «ПРОМБУДКОМПЛЕКТ» про розмір заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 за період з січня 2002 по 08 січня 2004.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. №58 (далі Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім?я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв?язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Пунктом 2.3 Інструкції №58 передбачено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення,

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов?язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту позивача.

З огляду на вищевикладене, здійснення записів у трудовій книжці покладено на роботодавця, а не на працівника, отже, відповідальність за можливе невчинення такого запису або його неповноту не може бути перекладена на працівника та призводити до позбавлення його права на врахування фактично відпрацьованого часу у складі трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, постанові від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а.

Верховний Суд також неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, виносячи оскаржуване рішення, не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Крім того, суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов?язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків за порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Щодо висновку відповідача стосовно не зарахування періоду роботи позивача через відсутність інформації про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов?язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов?язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до Закону №1058-IV.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальних страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов?язкового державного пенсійного страхування згідно постанов Кабінету Міністрів України № 1854 від 12 грудня 2002 року та № 303 від 12 березня 2003 року.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов?язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов?язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов?язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу певних періодів його роботи.

Крім того вказаний період роботи підтверджується записами в трудовій книжці позивача, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 638/5795/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а та від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а , від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.08.2024 № 74, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2024 № 74, якими відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком та не зараховано періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині позовних вимог про зобов?язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, суд зазначає таке.

Частиною 5 статті 45 Закону України № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону України № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов?язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

Заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення № №74 від 14.08.2024 про відмову у призначенні пенсії та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення №74 від 28.10.2024 про відмову у призначенні пенсії.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку дії зобов?язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу рішення якого оскаржується.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не приймалося рішення по суті звернення позивача, а тому оскільки оспорюване (останнє) рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №74 від 28.10.2024 про відмову у призначенні пенсії, яке підлягає визнанню протиправним та скасуванню, було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, саме на нього має бути покладений обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що саме ГУ ПФУ в Харківській області має відновити порушені права позивача, поклавши обов?язок на останнє вчинити дії зобов`язального характеру, є помилковими та суперечать наведеному вище.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку з метою належного захисту прав позивача належить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з?ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції та прийняття в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 520/30757/24 - скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року та повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи з 02.08.1999 по 08.01.2004, починаючи з 06 серпня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків № НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

В іншій частині Харківського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 р. по справі № 520/30757/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій