Справа № 420/41566/25
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Василяка Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» про забезпечення позову до його подання,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» про вжиття заходів забезпечення позову до його подання, в якій заявник просить:

заборонити Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради вчиняти будь-які дії щодо дострокового припинення дії договорів № 132 від 09.05.2024 та № 133 від 09.05.2024, включаючи видання наказів (розпоряджень, чи інших документів) про розірвання, зняття транспортних засобів Заявника з маршрутів № 6Е, 16Е, 288, 149, призначення тимчасових перевізників або інші заходи, що перешкоджають виконанню Заявником зобов`язань за Договорами, до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання протиправним та скасування дострокового припинення дії договорів.

В обґрунтування заяви зазначено, що 27.11.2025 Департамент транспорту Одеської міської ради направив лист № 01- 41/3712 з наміром одночасно припинити з 01.12.2025 дію договорів № 132 та № 133 від 09.05.2024, що забезпечують регулярні перевезення на чотирьох міських маршрутах загального користування (№ 6Е, 16Е, 288, 149). 28.11.2025 Департамент транспорту Одеської міської ради додатково до попереднього листа, направив лист № 01-41/3723 яким змінив дату наміру припинити дію договорів на 29.12.2025р. Вказані дії Департаменту, на думку заявника, суперечать імперативним нормам підпункту 2 пункту 55 Порядку проведення конкурсу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2008 № 1081, а отже є нікчемним відповідно до ст. 215 ЦК України. Заявник є автомобільним перевізником, переможцем конкурсу на право обслуговування міських маршрутів загального користування, проведеного відповідно до Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081. Договори укладено з Департаментом транспорту Одеської міської ради як організатором перевезень відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2021 № 2344-III, який регулює відносини перевізників з органами виконавчої влади, забороняє дискримінацію та гарантує право на захист інтересів. За Договорами ТОВ «АЛІТА-АВТОТРАНС» здійснює перевезення пасажирів на чотирьох міських автобусних маршрутах загального користування: № 6Е «Молода Гвардія (вул. Південна дорога) 6 км. Овідіопольської дороги»; № 16Е «вул. Владислава Бувалкіна 6 км. Овідіопольської дороги»; № 288 «Диткомбінат Західне кладовище»; № 149 «вул. Євгена Чикаленка пр-т Українських героїв». Заявник вказує, що понад 40 % від пасажиропотоку даних маршрутів складають пільгові категорії (особи з інвалідністю, ветерани, пенсіонери, учні, студенти). Підприємством придбано спеціалізований транспортний засіб для безпечного перевезення людей з інвалідністю. Маршрути забезпечують транспортне сполучення ключових районів Одеси (Київський, Хаджибейський (колишній Малиновський), Пересипський (колишній Суворовський)), включаючи спальні райони, промислові зони та об`єкти критичної інфраструктури (медичні заклади, залізничний вокзал, меморіали, парки). Умови воєнного стану роблять ці маршрути особливо важливими, оскільки громадський транспорт є елементом критичної інфраструктури (стаття 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII). Дострокове припинення Договорів з 29.12.2025 матиме катастрофічні наслідки.

Відповідно до ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який можливо застосувати, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, з даної норми слідує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан був продовжений відповідними указами Президента України, який діє по теперішній час.

Також, Указом Президента України № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" оголошено та праведно загальну мобілізацію, яку продовжено відповідними указами Президента України і по теперішній час.

На всій території України, у тому числі в місті Одесі, діє правовий режим воєнного стану, що зумовлює підвищені вимоги до безперебійного функціонування систем життєзабезпечення населення, зокрема громадського транспорту.

Суд зауважує, що в умовах воєнного стану автобусні перевезення виконують не лише функцію звичайного громадського транспорту, а й елементу цивільної безпеки та стійкості міста, оскільки забезпечують: своєчасне прибуття працівників екстрених, комунальних та медичних служб; мобільність населення під час повітряних тривог, аварійних ситуацій та надзвичайних подій; доступ громадян до об`єктів укриття, пунктів обігріву, медичної допомоги та гуманітарної підтримки.

У м.Одесі на даний час наявні перебої з електропостачанням, що безпосередньо впливає на роботу електротранспорту. За таких умов автобусні маршрути загального користування є єдиним транспортом, здатним стабільно функціонувати незалежно від електропостачання, у тому числі у вечірній та нічний час.

На думку суду припинення дії договорів на організацію автобусних перевезень в період воєнного стану: створює реальну загрозу транспортного колапсу в окремих районах міста; ускладнює виконання заходів цивільного захисту населення; може призвести до порушення безпеки громадян, особливо соціально вразливих категорій (літніх осіб, осіб з інвалідністю, внутрішньо переміщених осіб).

Крім того, в умовах воєнного стану збитки, завдані суб`єкту господарювання, який забезпечує виконання соціально важливої функції, мають підвищений рівень суспільної значущості, оскільки припинення його діяльності негативно впливає не лише на економічні інтереси заявника, а й на здатність міста забезпечувати базові потреби населення.

Також суд вважає, що в даному випадку дійсно існує достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до простою автобусів, звільнення працівників, значних фінансових втрат та унеможливить ефективне виконання рішення суду в майбутньому або потребуватиме докладання значних зусиль і витрат для відновлення порушених прав та інтересів заявника, що є самостійною та достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відповідно до приписів ст. 150 КАС України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

При вирішенні даної заяви про забезпечення адміністративного позову, суд також дійшов висновку, що застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зазначеним у заяві, буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

При цьому, заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету майбутнього позову та водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявником були надані належні та переконливі докази того, що невжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви у визначений судом спосіб може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернеться до суду.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Таким чином, розглянувши подану заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, зважаючи на фактичні обставини, виходячи із співмірності таких заходів позовним вимогам, що будуть заявлені і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (65004, м. Одеса, Думська площа, буд. 1, ) вчиняти будь-які дії щодо дострокового припинення дії договорів № 132 від 09.05.2024 та № 133 від 09.05.2024, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання протиправним та скасування дострокового припинення дії договорів.

Одночасно суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності спірних рішень, а рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом може бути ухвалено у зв`язку з оскарженням зазначеного рішення.

Натомість розгляд справи і ухвалення рішення, яке буде неможливо виконати і яке не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав/інтересів позивача, не відповідатиме завданням та основним засадам адміністративного судочинства, визначеним у статті 2 КАС України.

Керуючись ст.ст. 150- 157, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» про вжиття заходів забезпечення позову до його подання - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» до його подання шляхом: заборони Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (65004, м. Одеса, Думська площа, буд. 1, ) вчиняти будь-які дії щодо дострокового припинення дії договорів № 132 від 09.05.2024 та № 133 від 09.05.2024, укладених з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛІТА-АВТОТРАНС» до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання протиправним та скасування дострокового припинення дії договорів.

В іншій частині заяви - відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Д.К.Василяка