Справа № 160/29368/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1), відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо відсутності відповіді на рапорт від 12.08.2025 щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання копії висновку ВЛК;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , щодо відсутності відповіді на заяву від 12.08.2025 щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання копії висновку ВЛК, копії рішення мобілізаційної комісії;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , розглянути по суті рапорт від 12.08.2025 та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформації (відповіді) щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до військової служби, копії висновку ВЛК;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , розглянути по суті заяву від 12.08.2025 та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інформації (відповіді) щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до військової служби, копії висновку ВЛК, рішення мобілізаційної комісії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивача було мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_3 примусово з порушенням приписів Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, без фактичного дослідження стану його здоров`я та без надання висновку ВЛК до ознайомлення. Позивач наголошує, що за станом здоров`я неспроможний нести військову службу і має намір оскаржити висновок ВЛК, а також дії та рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачем направлено рапорт до Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення повторного огляду ВЛК та заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив надати копії висновку ВЛК, рішення мобілізаційної комісії щодо призову на військову службу, надання направлення на ВЛК для повторного обстеження. Також, представником позивача скеровано відповідачам адвокатські запити з питань призову позивача на військову службу. Відповідей на зазначені рапорт, заяву та адвокатські запити відповідачами не надано. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою.
Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити відповідачам Військовій частині бездіяльність в/ч № НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 надавати накази, повістки і розпорядження і долучати до військової служби позивача до завершення розгляду даної справи, встановлення всіх обставин справи судом та набранням рішенням суду законної сили.
Разом із позовною заявою надано клопотання про витребування доказів від Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Клопотання позивача про витребування доказів задоволено.
Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- документи щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика тощо) гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 2024-2025 рік;
- особову справу і всі документи гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були підставою для зарахування до в/ч № НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) і прийняття рішення про мобілізацію гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зберігаються в ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Крім того, ухвалою зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 надати до суду разом із відзивом на позов:
- документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи;
- належним чином завірену копію рапорту ОСОБА_1 від 12.08.2025 щодо направлення на ВЛК зі штампом вхідної кореспонденції, з якої вбачається дата отримання такого рапорту ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються розгляду даного рапорту;
- інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду разом із відзивом на позов:
- документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи;
- належним чином засвідчену копію витягу з наказу про зарахування позивача до особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- належним чином завірену копію рапорту ОСОБА_1 від 12.08.2025 щодо направлення на ВЛК зі штампом вхідної кореспонденції, з якої вбачається дата отримання такого рапорту Військовою частиною НОМЕР_1 , а також належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються розгляду даного рапорту;
- інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення «Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення «Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі мають зареєстровані електронні кабінети Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі була направлена та доставлена до електронних кабінетів відповідачів у системі Електронний Суд 14.10.2025, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, що містяться у матеріалах справи.
Копії адміністративного позову з додатками були направлені та доставлені до електронних кабінетів відповідачів 09.10.2025, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, що містяться у матеріалах справи.
16.10.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-1 проти позовних вимог заперечує, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що 06.08.2025 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 проводились заходи з оповіщення військовозобов`язаних та було встановлено особистість ОСОБА_1 , 1981 р. н., що відмовився пред`явити військово-обліковий документ та паспорт громадянина України. Оскільки ОСОБА_1 є особою, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що свідчать дані з Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів системи «Оберіг» йому було про це повідомлено та запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_5 (найближчий до місця події ТЦК), для уточнення облікових даних, та проходження військово-лікарської комісії, на транспорті ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_1 дав на це власну згоду. Мобільний телефон та інші особисті речі весь час залишались при ньому. В той же день, за направленням ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним до військової служби (довідка ВЛК №2025-0806-1320-4220-3). Військово-лікарську комісію позивач проходив у комунальному закладі «Слобожанська центральна лікарня» Слобожанської селищної ради. У зв`язку з тим, що позивач згідно висновку ВЛК визнаний придатним до військової служби під час мобілізації, у встановленому законом порядку не заброньований, а також не має права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, прийнято рішення про призов його на військову службу під час мобілізації. Наголошує на тому, що заходи психологічного та фізичного впливу з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 до позивача не застосовувались. Крім того, зазначено, що заява «Про звернення громадян» гр. ОСОБА_1 надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_5 20.08.2025 та була відпрацьована 22.08.2025, та направлена на електронну пошту заявника.
У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 7 цієї статті суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
Згідно ч. ч. 7, 9 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету в паперовій формі листом з описом вкладення.
Крім того, згідно ч. ч. 1, 3 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 7, 8 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
З матеріалів відзиву відповідача-1 на адміністративний позов судом встановлено, що останній подано через систему «Електронний Суд» заявником ОСОБА_2 .
При цьому, поданий до суду документ має назву «заява», до якого як додаток додано скановану копію відзиву на адміністративний позов, який підписано тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 .
Судом встановлено відсутність документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 та Віктора Литвиненка.
Відтак, повноваження представників відповідача-1 не підтверджені належними документами, а вимоги ухвали суду та КАС України відповідачем-1 не виконані.
Крім того, доказів направлення листа за результатом розгляду заяви позивача від 12.08.2025 відповідачем-1 та доказів направлення відзиву на адміністративний позов іншим учасникам справи суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття та врахування у справі відзиву відповідача 1, та розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
12.12.2025 року судом було зареєстровано відзив Військової частини НОМЕР_1 , який було сформовано у системі «Електронний Суд» 11.12.2025 року.
Так, у відзиві відповідач 2 щодо пропуску строку на надання відзиву зазначив, що Вказану ухвалу суду представником військової частини отримано лише 05.12.2024 року, оскільки протягом тривалого часу у військовій частині був відсутній доступ до мережі Інтернет та відповідно до ресурсу «Електронний суд». Поштовим зв`язком до військової частини будь-які документи по даній справі не надходили. Враховуючи вищевказану обставину, територіальну віддаленість між підрозділами військової частини НОМЕР_1 , а також великий об`єм інформації та документів необхідних для підготування відзиву на позовну заяву, основна частина яких знаходиться в архіві частини, та пошук яких потребував додаткового часу, просить суд визнати причини пропуску строку на подання адміністративного позову поважними та поновити такий строк.
Вирішуючи клопотання представника відповідача про поновлення строку подачі відзиву та прийняття судом відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Суд наголошує, що відповідачу 2 - Військовій частині НОМЕР_1 доставлено копію позовної заяви з додатками 09 жовтня 2025 року о 19:04; копію ухвали про відкриття провадження 14 жовтня 2025 року о 04:04.
Відзив на позовну заяву було сформовано у системі «Електронний Суд» 11.12.2025 року та направлено до суду, тобто майже через два місяці після відкриття провадження.
Доводи відповідача 2 про те, що ухвалу суду військовою частиною отримано лише 05.12.2024 року, про відсутність доступу до мережі Інтернет та відповідно до ресурсу «Електронний суд», територіальну віддаленість між підрозділами військової частини НОМЕР_1 , великий об`єм інформації та документів необхідних для підготування відзиву на позовну заяву, основна частина яких знаходиться в архіві частини, та пошук яких потребував додаткового часу, судом відхиляються, адже не підтверджені жодними доказами.
Натоміть дата та час отримання копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.
Доводи відповідача 2 про неотримання поштовим зв`язком будь-які документів по даній справі, судом також відхиляються, адже частинами 1,2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.
Позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.
Частиною 5 зазначеної вище статті передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Суд, на виконання цих вимог, направив відповідачу 2 копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження від 13.10.2025 року за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, а тому виконав свій процесуальний обов`язок.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу строку подачі відзиву на позовну заяву, отже клопотання відповідача про поновлення строку подачі відзиву задоволенню не підлягає, відзив на позовну заяву судом не приймається, у зв`язку з пропуском відповідачем визначеного судом строку на його подання.
Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Отже суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 06.08.2025 №67 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період», відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) солдата ОСОБА_1 , 1981 року народження, ВОС 769267, РНОКПП НОМЕР_4 , признано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 .
06.08.2025 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 проведено медичний огляд ОСОБА_1 та на підставі статті графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ визнано придатним до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення.
12.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом №1 про неспроможність до служби у зв`язку зі станом здоров`я, оскарження висновку ВЛК, порушення порядку мобілізації і негайну потребу лікування, і переогляду ВЛК, який направлено 15.08.2025 засобами поштового зв`язку та 20.08.2025 отримано представником Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідь Військової частини НОМЕР_1 на означений рапорт у матеріалах справи відсутня.
12.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до голови мобілізаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою на підставі ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» про порушення порядку мобілізації, про витребування висновку ВЛК щодо встановленого рівня придатності до військової служби і копії рішення мобілізаційної комісії, який направлено 15.08.2025 засобами поштового зв`язку та 20.08.2025 отримано представником ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Листом від 22.08.2025 №3415 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу повідомлено про те, що довідка ВЛК та інші медичні документи, що стали підставою для наявного висновку ВЛК направлені разом з позивачем за місцем несення служби. Додатково повідомлено, що результати ВЛК занесені до військового квитка позивача.
Разом з тим, позивач зазначає, що означеного листа відповідача-1 не отримував, відповідач-1 зазначає, що відповідь направив на адресу електронної пошти позивача, однак, у матеріалах справи відсутні докази направлення означеного листа позивачу, у тому числі засобами електронного зв`язку. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було отримано означений лист відповідача-1.
Позивач вважає, що відповідачами протиправно не надано відповіді на рапорт та заяву, що стало підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон №2011-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону№2011-XII соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч. 1 ст. 11 Закону №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-XII «Про оборону України» (далі Закон №1932-XII), передбачено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регулюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Так, відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно п. 1.3 розділу І Положення №402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних.
У розумінні п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) (п. 2.1 розділу І Положення №402).
Судом встановлено, що станом на день виникнення спірних правовідносин позивач з 06.08.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
У свою чергу, медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Так, у п. 6.1 Глави 6 розділу ІІ Положення №402 вказано: направлення на медичний огляд проводиться:
а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Відповідно до п. 6.1. Глави 6 розділу ІІ Положення №402 на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК у мирний час, подаються:
направлення із зазначенням військового звання, прізвища, імені та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, військового комісаріату, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14. Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання;
посвідчення особи (військовий квиток);
фотокартка 3 х 4 см без головного убору - при амбулаторному огляді;
службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією (зразок заповнення якої наведено в додатку 15). У тексті характеристики наводиться інформація щодо освіти військовослужбовця, який ВВНЗ і коли закінчив, навчання в інших навчальних закладах, у тому числі закордонних, особливостей проходження військової служби, служби за кордоном, у складі миротворчого персоналу, миротворчого контингенту, військових місіях, участі у бойових діях тощо, обов`язково зазначається думка командування військової частини щодо фізичного стану, фактичної працездатності військовослужбовця, виконання ним своїх службових обов`язків за станом здоров`я та можливість подальшого проходження ним військової служби на займаній посаді, призначення на посаду з меншим обсягом обов`язків, на нижчу посаду тощо;
медична характеристика (у медичній характеристиці обов`язково зазначають інформацію про захворюваність військовослужбовця, результати медичних оглядів ВЛК (при вступі у ВВНЗ, відрядженні за кордон, у миротворчі місії, під час служби у спецспорудах тощо), втрату працездатності за станом здоров`я за останні три роки та думку начальника медичної служби військової частини щодо можливості подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на займаній посаді за станом здоров`я).
Службова та медична характеристики обов`язково надаються у мирний час у разі направлення військовослужбовця на медичний огляд командиром військової частини за місцем проходження ним військової служби, в інших випадках надання службової та медичної характеристик не обов`язкове.
Крім того: на осіб, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
В свою чергу згідно п. 6.4 Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти «а», «б» статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.
Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10 глави 6 розділу II Положення №402).
Медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (пункт 6.17 глави 6 розділу II Положення №402).
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153).
Відповідно до п. 240 Положення №1153 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124 (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Також, згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом №1 про неспроможність до служби у зв`язку зі станом здоров`я, оскарження висновку ВЛК, порушення порядку мобілізації і негайну потребу лікування, і переогляду ВЛК та із заявою до голови мобілізаційної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про порушення порядку мобілізації, про витребування висновку ВЛК щодо встановленого рівня придатності до військової служби і копії рішення мобілізаційної комісії.
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні докази направлення рапорту та заяви відповідачам.
Водночас, у матеріалах справи відсутні докази розгляду командиром Військової частини НОМЕР_1 рапорту №1 від 12.08.2025.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 на заяву позивача, відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем-1 дійсно було розглянуто заяву позивача та направлено останньому відповідь за результатами розгляду заяви.
Тобто, у межах строку, визначеного пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, уповноважені представники Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 не розглянули по суті відповідно рапорт та заяву позивача щодо його направлення на військово-лікарську комісію та надання відповідних документів, не направили позивачу відповіді за результатами їх розгляду, що, в свою чергу, вказує на протиправну бездіяльність останніх.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами по справі, як суб`єктами владних повноважень, бездіяльність яких оскаржується, не виконано покладені на них обов`язки доказування правомірності допущеної бездіяльності та не спростовано доводи позивача в цій частині.
З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позивач є звільненим від сплати судового збору, розподіл судових витрат між сторонами справи не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5, 72-77, 139, 241, 243-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо відсутності відповіді на рапорт від 12.08.2025 щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання копії висновку ВЛК.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , щодо відсутності відповіді на заяву від 12.08.2025 щодо необхідності направлення на ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання копії висновку ВЛК, копії рішення мобілізаційної комісії.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , розглянути по суті рапорт від 12.08.2025 та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до військової служби, копії висновку ВЛК.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , розглянути по суті заяву від 12.08.2025 та надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо прийнятого рішення про направлення на експертне обстеження ВЛК і визначення його стану здоров`я і рівня придатності до військової служби, копії висновку ВЛК, рішення мобілізаційної комісії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст судового рішення складено та підписано 16.12.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса