Справа № 280/1904/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1904/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року в адміністративній справі №280/1904/25 (головуючий суддя першої інстанції Татаринов Д.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.03.2025 року звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не нарахування та не виплати їй пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області відновити нарахування та виплату їй пенсії з 01 березня 2017 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 призначеної їй пенсії з 01 березня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання за адресою - АДРЕСА_1 . за даними обміну інформації з управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району з березня 2017 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 .. Зазначає, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Оскільки позивач не проживає на території Запорізької області та не має статусу внутрішньо переміщеної особи, тому відповідач не має права виплачувати позивачу пенсію з підстав визначених в Законі №1058 та в Законі №1706. Відповідно до Порядку №22-1 подання заяви про поновлення виплати пенсії засобами веб-порталу не передбачено, для поновлення виплати пенсії необхідно особисто звернутись із заявою до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Пенсійного фонду України. Також відповідач посилається на те, що позивачем не обґрунтовано і не вказано поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому відсутні правові підстави для поновлення цього строку.

Позивач відзив на скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року та з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, є внутрішньо переміщеною особою, згідно довідки від 10.10.2016 року №.

З тексту позову встановлено, що з лютого 2017 року виплату пенсії припинено.

На запит позивача від 14 січня 2025 року №4 пенсійний орган повідомив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької МР по Дніпровському району здійснено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання за вищевказаною адресою за даними обміну інформації з управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району з березня 2017 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 .. Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському районі Запорізької міської ради довідка ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасована.

Судом встановлено, що окремого рішення щодо припинення (призупинення) виплати пенсії пенсійним органом не приймалося.

Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії, позивач оскаржила такі дії до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що з 01 березня 2017 року виплату пенсії позивачу припинено з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону №1058-IV, що не спростовано відповідачем. Окремого рішення щодо припинення виплати пенсії суду не надано, а тому дії пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії є протиправними.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі по тексту - Закон №1706) визначені основні гарантії, права та інтереси внутрішньо переміщених осіб (далі - ВПО), згідно статті 1 якого передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 статті 4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Приписами частин 1-3 статті 7 Закону №1706 визначено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

В той же час, статтею 14 Закону №1706 визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо - переміщеними особами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).

Частиною 1 статті 7 Закону №1058 передбачено, що загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема за принципом рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч.1 ст.49 Закону №1058-ІV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону №1058-ІV (припинення виплати пенсії в інших випадках, передбачених законом) не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

Разом з тим, положеннями Порядку №365 передбачено здійснення відповідними структурними підрозділами з питань соціального захисту населення перевірок наведених у довідці про взяття на облік відомостей про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи. Результати таких перевірок є підставою для прийняття комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеної особи рішення про призначення/відновлення, відмову в призначенні/відновленні або припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеної особи. Між тим, наведеними положеннями не передбачено інформування внутрішньо переміщеної особи про час та дату здійснення візиту структурними підрозділами з питань соціального захисту або робочою групою з метою здійснення перевірки.

Наслідком такої перевірки, у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання, є припинення соціальних виплат, передбачених законодавством.

Колегія суддів вказує, що наведеними вище положеннями введено в дію нову підставу, крім визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, для припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеної особи або відмови їх поновлення.

Зазначена обставина свідчить про те, що пенсіонери з числа внутрішньо переміщених осіб виділені спірними положеннями в окрему групу, відносно яких застосовується окремий механізм припинення пенсійних виплат, що не передбачений Законом №1058-ІV, що прямо суперечить ч.1 ст.7 Закону №1058-ІV.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, Законом №1706-VII підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені, а в судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

При цьому, рішення про припинення виплати пенсії з визначених ст.49 Закону №1058 підстав, пенсійним органом не приймалося.

Посилання скаржника на не підтвердження фактичного місця проживання та скасування довідки ВПО, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Стосовно доводів апелянта про необхідність особистого звернення позивача до пенсійного органу та подання нової довідки ВПО для поновлення виплати пенсії апеляційний суд зазначає, що наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, як громадянина України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, і потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, які не передбачені чинним законодавством щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без відповідних підстав, а тому такі доводи апеляційним судом до уваги не приймаються.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з даними позовними вимогами колегія суддів вважає безпідставними, оскільки нарахування та виплата пенсії позивачу не здійснено з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому право позивача щодо перерахунку пенсії не може бути обмежено будь-яким строком в силу вказаних обставин.

Аналогічна правова позиції викладена Верховним Судом в ухвалі від 15 грудня 2023 року справа № 300/4186/23, від 16 січня 2024 року справа №300/4041/23, від 30 січня 2024 року справа №300/4648/23.

Колегія суддів також погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що припинення виплати пенсії позивачу на підставі наведених вище обставин є неправомірним, а тому вимоги щодо поновлення нарахування та виплати пенсії з 01.03.2017 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року в адміністративній справі №280/1904/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року в адміністративній справі №280/1904/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко