Справа № 287/1159/25
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/1159/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Винар Л.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

17 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про скасування постанови серії ЕНА №4748233 від 16.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про скасування постанови серії ЕНА №4748233 від 16.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

2. В обґрунтування позову стверджує, що 16.05.2025 року, близько 23 год. 00 хв., він перебував в салоні свого автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 , щоб впорядкувати в салоні документи та речі, а також забрати із салону автомобіля мобільний телефон. Через приблизно 10 хвилин, після того, як ОСОБА_1 сів до автомобіля, на територію подвір`я його домоволодіння з увімкненим червоним проблисковим маячком та з увімкненим звуковим сигналом на швидкості заїхав автомобіль патрульної поліції. Із салону автомобіля вийшло двоє поліцейських, один із яких почав запитувати ОСОБА_1 чому він не зупинявся на вимогу інспекторів поліції та не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху. У подальшому між учасниками події зав`язалася суперечка, а відтак ОСОБА_1 проконсультувавшись із адвокатом пішов до будинку, оскільки на його переконання подальше спілкування з інспекторами поліції не мало сенсу. Інспектор поліції повідомив позивача про те, що відносно нього будуть складені відповідні адміністративні матеріали за ч. 2 ст. 122 КУпАП та копія постанови буде направлена на його адресу засобами поштового зв`язку. ОСОБА_1 не згоден із вказаним адміністративним стягненням, оскільки на його переконання, висновок поліцейського про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами. Позивач вказує про те, що у поліцейських не було законних підстав, передбачених ст. 38 Закону України «Про Національну поліцію» проникати до його домоволодіння та розглядати справу про адміністративне правопорушення. При цьому, стверджує, що він не керував транспортним засобом та ця обставина жодним чином не зафіксована та не підтверджена.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

5. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки висновки інспектора поліції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджується жодними доказами, визначеними ст. 251 КУпАП. Також стверджує, що він завчасно увімкнув покажчик повороту.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4748233 від 16.05.2025 року, винесеної поліцейським відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області капралом поліції Тичиною С.П. зафіксовано, що 16.05.2025 року, о 22 год. 45 хв., в м. Олевську, по вул. Промисловій, буд. 60, Коростенського району, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнув світловий покажчик повороту праворуч при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

7. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп. (а.с. 13).

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

9. Частиною 1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

10. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

11. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

12. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

13. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

14. Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

15. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

16. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

17. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

18. Відповідно до п. 9.2 Б Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

19. Як передбачено ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

20. Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

21. Згідно положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

22. З матеріалів справи встановлено, що в якості доказу вчинення позивачем правопорушення відповідачем до матеріалів справи надано відеозаписи з бодікамер та з відеореєстратора службового автомобіля.

23. Як свідчить наявний у матеріалах справи відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля патрульних поліцейських (файл під назвою «Харченкор1.mp4»), 16.05.2025 року о 22 год. 45 хв. в м. Олевську, по вул. Промисловій, Коростенського району, Житомирської області, водій автомобіля TOYOTA LAND CRUISER PRADO, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом праворуч не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та здійснив маневр без увімкненого покажчика повороту.

24. Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

25. Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

26. Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

27. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

28. Відтак, наявні в матеріалах справи відеозаписи достеменно свідчать про те, що позивач не виконав вимоги пункту 9.2. б ПДР, а саме не подання сигналу світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед поворотом.

29. Крім того, з долучених відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що інспектором поліції було дотримано процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, роз`яснив надані йому права та обов`язки.

30. Судом не встановлено порушення права позивача на захист та право на ознайомлення із матеріалами справи, оскільки про можливість скористатися цим правом позивача було повідомлено працівником поліції.

31. У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КупАП є правомірною та скасуванню не підлягає.

32. Щодо доводів апелянта про протиправне неприйняття судом першої інстанції уточненої позовної заяви.

33. Відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

34. У постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 Верховний Суд вказав, що вже неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

35. З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрите 23.10.2025 року, судові засідання по справі були призначені на 03.11.2025 року, 12.11.2025 року та 20.11.2025 року.

36. Водночас, позивач подав до суду уточнену позовну заяву у порядку ст. 47 КАС України лише 18.11.2025 року, тобто з пропуском строку для вчинення такої процесуальної дії, що виключає підстави її прийняття до розгляду.

37. Крім того, як встановлено судом, жодних нових фактичних обставин справи після подання первинного позову у травні 2025 року не змінювалось.

38. Відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви.

39. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 12, КУпАП. В свою чергу, відповідачем доведено правомірність винесення постанови, про що надано відповідні письмові докази, які не спростовані позивачем.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

40. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

41. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

42. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

43. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

44. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

45. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.