Справа № 160/32190/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2025 року Дніпровська міська рада звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладання штрафу № 72599965 від 28.10.2025, прийняту заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача надати разом з відзивом на позов належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 75956912.
Враховуючи скорочені строки розгляду справ про оскарження рішень органів державної виконавчої служби, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року у справі №160/19587/21, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.03.2023 року, позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської міської ради від 23.06.2021 №288/8 «Про відмову гр. ОСОБА_1 в передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; зобов`язано Дніпровську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0740 га., кадастровий номер :07:483:0011 по АДРЕСА_2 , шляхом прийняття відповідного рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.12.2019.

Рішення у справі №160/19587/21 набрало законної сили 16.03.2023 року.

На виконання рішення суду Дніпропетровським окружним адміністративним судом 20.07.2023 року позивачу видано виконавчий лист.

Виконавчий лист щодо зобов`язання вчинити певні дії позивачем було подано для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Державним виконавцем за заявою стягувача 22.08.2023 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №72599965 з примусового виконання виконавчого листа №160/19587/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 20.07.2023 року, щодо зобов`язання Дніпровської міської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0740 га., кадастровий номер :07:483:0011 по АДРЕСА_2 , шляхом прийняття відповідного рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.12.2019.

08.10.2025 року на адресу Дніпровської міської ради відповідачем направлено вимогу виконавця щодо виконання виконавчого листа №160/19587/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 20.07.2023 року.

17.10.2025 року на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управлінням дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради було направлено лист «Про розгляд вимоги», в якому повідомлено, Дніпровською міською радою було підготовлено проект рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Орлівській, 5 (Чечелівський район)» (додається), який було внесено на розгляд на черговій сесії Дніпровської міської ради VIII скликання 24.09.2025, але рішення прийнято не було. У зв`язку із зазначеним просило закрити виконавче провадження відповідно до Закону Украйни «Про виконавче провадження».

Постановою від 28.10.2025 року на боржника накладено штраф за повторне невиконання рішення суду боржником без поважних причин у розмірі 10200 грн.

Позивач вважаючи протиправною постанову про накладення штрафу, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, постанову про накладення на боржника штрафу державний виконавець виносить у разі невиконання боржником рішення без поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №640/9234/19, від 17.08.2020 у справі №160/4615/19.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі №812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18 та від 15.04.2020 у справі №811/1324/18.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2023 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

24.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5100,00 грн., за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Доказів оскарження позивачем даної постанови матеріали справи не містять.

08.10.2025 року на адресу Дніпровської міської ради відповідачем направлено вимогу виконавця щодо виконання виконавчого листа №160/19587/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 20.07.2023 року.

17.10.2025 року на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управлінням дозвільної процедури з питань зовнішньої реклами Дніпровської міської ради було направлено лист «Про розгляд вимоги», в якому повідомлено, що Дніпровською міською радою було підготовлено проект рішення «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Орлівській, 5 (Чечелівський район)» (додається), який було внесено на розгляд на черговій сесії Дніпровської міської ради VIII скликання 24.09.2025, але рішення прийнято не було. У зв`язку із зазначеним просило закрити виконавче провадження відповідно до Закону Украйни «Про виконавче провадження».

Позивачем до матеріалів позовної заяви надано проект рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 та протокол сімдесятої чергової сесії Дніпровської міської ради 8 скликання від 24.09.2025 року з якого вбачається що вказане рішення не було прийняте враховуючи число голосів» «за»-7, «проти»-4, «утримались»-18.

Водночас суд зазначає, що згідно наданих Дніпровською міською радою доказів встановлено, що виконавчий документ № 160/19587/21 про «зобов`язання Дніпровської міської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0740 га., кадастровий номер :07:483:0011 по АДРЕСА_2 , шляхом прийняття відповідного рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.12.2019» не виконано та не надано доказів, що рішення суду не виконано з поважних причин.

Отже, виконавчий документ по справі № 160/19587/21 від 20.07.2023 року, яким зобов`язано боржника затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки площею 0,0740 га., кадастровий номер :07:483:0011 по АДРЕСА_2 , шляхом прийняття відповідного рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.12.2019 року, боржником не виконано без поважних причин.

28.10.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 10200,00грн., за повторне невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження

В даному випадку суд не вбачає підстав для врахування зазначених позивачем обставин, оскільки ним не надано належних доказів державному виконавцю, що рішення не виконано з поважних причин і позивачем вчинюються дієві заходи задля виконання судового рішення.

З приводу цього суд також звертає увагу, згідно з частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи зазначене та встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність протиправності в діях відповідача щодо винесення постанови про накладення на штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн., а отже відсутні підстави для її скасування.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 250, 251, 255, 257-262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, встановлені частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська