Справа № 160/22602/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
представника позивача представника відповідача Золотарьової М.К. Тітенка Ю.В.
05.08.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРК ДРУЖБИ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09 вересня 2025 року о 13:30, у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №12.
09.09.2025 у зв`язку з необхідністю надання додаткових пояснень та документів сторонами суд продовжив строк підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 11:30 30.10.2025.
30.10.2025 суд закрив підготовче провадження, судовий розгляд призначено на 14:30 13.11.2025.
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 13.11.2025, обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив підтримав, проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
В судовому засіданні 13.11.2025 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРК ДРУЖБИ" (Орендар) та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) укладено Договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розмішенню будівель та споруд водноспортивного комплексу, яка знаходиться за адресою: по вул. Набережній Перемоги, 53-А.
Підставою для укладання даного договору оренди земельної ділянки є рішення міської ради від 26.12.2012 N 94/30 та від 25.09.2013 Nє149/40 (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,8239га.
Підпунктом 2.1. Договору встановлено, що категорія землі згідно зі ст.19 Земельного кодексу України: площею 0,018 га. в межах прибережної захисної смуги - землі водного фонду; площею 0,7221 га. в межах водоохоронної зони - землі рекреаційного призначення.
Підпунктом 2.1. Договору передбачено, що цільове призначення земельної ділянки: площею 0,1018га. в межах прибережної смуги - землі водного фонду; площею 0,7221 га. в межах водоохоронної зони - землі рекреаційного призначення.
Підпунктом 2.3. Договору встановлено, що коди УКЦВЗ: площею 0,0177 га. - 1.11.6 (інша комерційна діяльність); площею 0,8062 га. - 1.17 (рекреаційне призначення) (підпункт 2.3. Договору).
Підпунктом 2.4. Договору передбачено, що функціональне використання: по фактичному розміщенню будівель та споруд водоспортивного комплексу.
Договір укладено до вісімнадцятого червня дві тисячі двадцять п?ятого року (п. 8 Договору).
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати встановлюється у мінімальному розмірі, встановленому Податковим кодексом України для відповідної категорії земель, виду цільового призначення та функціонального використання (п. 9 Договору).
Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється на підставі цільового призначення, категорії та функціонального використання з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п. 10 Договору).
Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки проводиться без внесення змін та доповнень до даного договору. Зазначені зміни відображаються лише у витягу із технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розрахунку орендної плати, що є невід?ємними додатками даного договору (п.п. 10.1 Договору).
Орендна плата вноситься у строки визначені чинним законодавством (п. 11 Договору).
Орендна плата вноситься Орендарем, незалежно від результатів його діяльності на банківський рахунок Дніпропетровської міської ради, який попередньо в письмовій формі уточнюється Орендарем щорічно, на початку бюджетного року (п.п. 11.1 Договору).
Відповідно до п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається щорічно, на початку кожного бюджетного року не пізніше 31 січня поточного року. При перегляді орендної плати аналізу підлягають:
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням щорічного коефіцієнта індексації, цільове призначення та функціональне використання земельної ділянки. Порядок перегляду орендної плати встановлюється податковим законодавством України.
Розмір орендної плати також підлягає перегляду у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом.
Пунктом 15 Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду: по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу.
Пунктом 16 Договору передбачено, що цільове призначення земельної ділянки: площею 0,1018 га. в межах прибережної захисної смуги - землі водного фонду; площею 0,7221 га. в межах водоохоронної зони - землі рекреаційного призначення.
Договір посвідчено нотаріусом Дніпропетровського міського округу Літаш І.П. 29.04.2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 405.
Згідно з п.9 Акту приймання-передачі земельної ділянки зазначено: Цільове використання (УКЦВЗ): - площею 0,0177 га. - 1.11.6 (інша комерційна діяльність); - площею 0,8062 га. - 1.17 (рекреаційне призначення).
Запит ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.04.2025 №1 про надання документів направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
На запит відповідача ТОВ ПАРК ДРУЖБИ надав відповідь від 24.04.2025 №2504/24, але не надав запитувані документи.
Матеріали справи містять заперечення позивача до Акту перевірки від 02.05.2025 №2012/04-36-07-02/35933759, які надіслані відповідачу листом від 16.05.2025 вих. №160525.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).
Відповідно до статті 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, звертаються до суду у випадках, передбачених законом.
Підпунктом 20.1.36 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань.
Аналіз пп.14.1.136 п.14.1 ст.14, пп.14.1.147 п.14.1 ст.14, ст.269, пп.270.1.2 п.270.1 ст.270, п.288.1 ст.288 ПК України дає підстави стверджувати, що орендна плата за землю є формою плати за землю та входить до складу податку на майно. Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України, податок на майно відноситься до місцевих податків. Отже, зобов`язання позивача сплачувати орендну плату за землю є податковим зобов`язанням.
Відповідно до пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно із пунктами 1 та 7 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику є Державна податкова служба України та її територіальні органи.
Твердження позивача про те, що відповідач не є суб`єктом цивільно-правових відносин за договором оренди землі, а тому не може визначати розмір орендної плати за землю є помилковими, оскільки контроль, а також визначення розміру орендної плати за землю з фізичних осіб та нарахування такої орендної плати віднесено саме до повноважень відповідача, виходячи з приписів п. 274.1 ст. 274, п. 286.5 ст. 286 ПК України.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
У підпункті 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачає, що орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Відповідно до п.269.1 ст. 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Також у підпункті 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.
За умовами п.270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування платою за землю є:
270.1.1. об`єкти оподаткування земельним податком:
270.1.1.1. земельні ділянки, які перебувають у власності;
270.1.1.2. земельні частки (паї), які перебувають у власності;
270.1.1.3. земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування;
270.1.2. об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Пункт 286.5 статті 286 ПК України встановлює, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Відповідно положень пункту 288.1 статті 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 тієї самої статті встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Згідно з пунктом 288.5 статті 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
288.5.3. може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
Податковий кодекс України у пункті 288.5 статті 288 визначає тільки обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди.
Інші елементи механізму справляння орендної плати за землю - податковий період, порядок обчислення орендної плати, строку сплати та порядок її зарахування до бюджетів відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються статтями 285-287 цього кодексу.
Крім того, статтею 21 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі Закон № 161-XIV) передбачено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Статтею 1 Закону Закон № 161-XIV визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 15 Закону № 161-XIV визначені істотні умови договору оренди, серед яких є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
У договорі оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, у національній валюті України та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки.
Частиною 1 статті 23 Закону № 161-XIV визначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22 дійшла висновку про те, що з моменту початку застосування відповідно до п. 271.2 ст. 271 ПК України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах немає обов`язку сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.
Згідно із пунктом 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Пунктом 289.2 статті 289 ПК України унормовано, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:
де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАРК ДРУЖБИ" (Орендар) та Дніпропетровською міською радою (Орендодавець) укладено Договір оренди землі, відповідно до якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню будівель та споруд водноспортивного комплексу, яка знаходиться за адресою: по вул. Набережній Перемоги, 53-А.
Таким чином, нормативна грошова оцінка одиниці площі земельної ділянки (грн./га) складає:
на 2022 рік: 33 878 012,01грн./0,8239га. = 41 119 082,43 грн/га.
на 2023 рік 38 959 713,81грн./0,8239га. = 47 286 944,79 грн./га. (38 959 713,81грн./8239кв.м.= 4 728,69грн./кв.м.);
на 2024 рік: 40 961 596,34грн./0,8239га. = 49 716 708,75грн/га. (40 961 596,34грн./8239к6.м.= 4 971,67грн./к6.м.).
Сума орендної плати визначена відповідачем таким чином:
За 2022 рік 1 016 340,36 грн. (33 878 012,01*3%*8239, де 3% - ставка податку);
За 2023 рік 1 168 790,31 грн. (38 959 713,81*3%*8239, де 3% - ставка податку);
За 2024 рік 1 228 847,67 грн. (40 961 596,34*3%*8239, де 3% - ставка податку).
на 2022 рік: площею 0,8062га - 7 601 850,18 грн./га. площею 0,0177 га - 38 009 251,26 грн./га.
на 2023 рік: площею 0,8062га (що дорівнює 8062 кв.м.) - 783,00грн./кв.м., площею 0,0177га (що дорівнює 177 кв.м.) - 3 895,97 грн./кв.м.
на 2024 рік: - 1 408,40грн./кв.м. площею 0,8062га (що дорівнює 8062 кв.м.) - 822,93грн./кв.м., площею 0,0177га (що дорівнює 177 кв.м.) - 4 096,16грн./кв.м.
На підставі вищевказаних даних платником податків задекларовано у 2022 році 204 041,26 грн, у 2023 році 210 063,98 грн., у 2024 році 220 784,46 грн.
Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом зроблено висновок про заниження задекларованих показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року на загальну суму 2 779 088,64 грн., в тому числі: за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. на суму 812 299,10 грн.; за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. на суму 958 726,33 грн.; за період з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. на суму 1 008 063,21 грн.
Суд вважає за необхідне також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 07.08.2018 у справі № 814/2292/17 визнав правомірним здійснення контролюючим органом розрахунку грошового зобов`язання з орендної плати за землю на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
За висновком Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19 витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Він складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради .
Перевірка правильності даних про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка зазначена у витягах знаходиться поза межами предмету доказування, оскільки контролюючий орган такими повноваженнями при визначенні грошового зобов`язання з орендної плати за землю не наділений.
- обґрунтовано підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків заниження показників плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності); порушення виникло в результаті не вірного застосування НГО земельної ділянки за 2022, 2023 та 2024 роки, що призвело до заниження плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) на загальну суму 2 779 088,64 грн.;
- визначено обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків;
- зроблено посилання на акт документальної перевірки від 02.05.2025 №2012/04-36-07-02/35933759;
- складено детальний розрахунок штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів);
- вказано інформацію щодо наявності обставин, які відповідно до цього Кодексу пом`якшують, обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності.
Під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ ПАРК ДРУЖБИ було встановлено порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, пп.271.1.1 ст.271.1 ст.271, п.286.1, п.286.2 ст.286, п.289.1 ст.289 ПК України.
Слід також наголосити на позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеної, до прикладу у постанові від 25 квітня 2023 року по справі № 520/3328/2020, зокрема:
Колегія суддів враховує, що загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19.05.2020 у справі №820/2300/18, від 30.04.2020 у справі №810/384/16, від 17.03.2020 у справі № 808/4140/15, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.
Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Технічні помилки не є істотними недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи, що обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права, у даному випадку, податкове повідомлення-рішення, яким нараховано орендну плату за земельну ділянку у сумі 2 779 088,64 грн та застосування штрафу у сумі 612 887,30 гривень (25%) є законним та правомірним.
Суд зауважує, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності свого рішення виконано.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд виснує, що таке прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено, тому відсутні підстави для визнання такого рішення протиправним.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виснує про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимогстатті 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене в строки, передбаченістаттею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24.11.2025.

Суддя О.В. Царікова