Справа № 440/12281/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 15 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12281/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Полтавська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

14.05.2025 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України в якій просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2286/5 від 22.08.2025 року в частині визнання прийнятими з порушенням Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювання рішень від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича;

зобов`язати Міністерство юстиції України повернути права ОСОБА_1 , зареєстровані за рішеннями від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича, у стан, що існував до вчинення реєстраційних дій на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2286/5 від 22.08.2025.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність спірного наказу. Зазначив, що Полтавська обласна прокуратура звернулася до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича щодо реєстрації права оренди за ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:646, :003:0727, :00:001:0022, :00:003:0721, :00:004:0136, :00:003:0666, :00:002:1059. Проте, як зазначає позивач, у Полтавської обласної прокуратури відсутнє законне право на подання скарги до Міністерства юстиції України, скаргу подано Полтавською обласною прокуратурою права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено. В зв`язку з чим відповідач повинен був залишити скаргу прокуратури без розгляду на підставі пункту 5 абзацу 2 частини 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Залучено до участі у справі у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Полтавську обласну прокуратуру.

12.09.2025 до суду надійшло клопотання відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 клопотання Міністерства юстиції України про розгляду справи № 440/12281/25 за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

23.09.2025 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначав, що у Полтавської обласної прокуратури були наявні повноваження на звернення до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора, оскільки у даній справі має місце випадок, передбачений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, щодо дій, спрямованих на виконання судових рішень прийнятих за участю прокурора.

26.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначав про те, що Міністерством юстиції України не була надана оцінка доводам позивача, що реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, жодним чином не пов`язані із реалізацією Полтавською обласною прокуратурою своїх функцій, що визначені чинним законодавством, оскільки оскаржувані реєстраційні дії проведені на підставі додаткових угод договорів оренди землі, про що відповідач сам вказує у відзиві. Дані додаткові угоди взагалі не були предметом судового розгляду у справах, в тому числі в справах, зокрема, за участю Полтавської обласної прокуратури.

01.10.2023 до суду надійшли письмові заперечення Міністерства юстиції України, в яких відповідач наполягав на правомірності звернення Полтавської обласної прокуратури зі скаргою на дії державного реєстратора до Міністерства юстиції України, продублювавши доводи, які були викладені у відзиві на позов, посилаючись на той факт, що відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, ч.6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право брати участь при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів держави в суді. Таким чином, Полтавська обласна прокуратура є уповноваженою особою на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора.

07.10.2025 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи Полтавської обласної прокуратури, в яких остання наполягала на наявності повноважень щодо звернення зі скаргою на рішення державного реєстратора до Міністерства юстиції України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

12.06.2025 року Полтавська обласна прокуратура звернулася до Міністерства юстиції України із скаргою на рішення від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича щодо реєстрації права оренди за ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:646, :003:0727, :00:001:0022, :00:003:0721, :00:004:0136, :00:003:0666, :00:002:1059.

Скаржник, Полтавська обласна прокуратура, обґрунтовував свою скаргу від 06.06.2025 року №15/1-466вих-25 наступним:

До Лохвицького районного суду Полтавської області звернулися орендарі земельних ділянок про поновлення договорів оренди та визнання укладених додаткових угод про поновлення договорів оренди землі.

Рішеннями від 19.09.2023 у справі № 538/1460/23, від 07.11.2023 у справі № 538/2062/23, від 21.11.2023 у справах №№ 538/2171/23, 538/1898/23, від 09.02.2024 у справах №№ 538/2378/23, 538/2374/23, від 20.02.2024 у справі № 538/2368/23, від 25.12.2023 у справі№ 538/2502/23, від 08.01.2024 у справі № 538/2318/23 (далі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області) позовні вимоги задоволено та визнано укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі.

Полтавським апеляційним судом апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури задоволено, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області скасовані постановами Полтавського апеляційного суду від 10.12.2024, 25.07.2024, 12.08.2024, 19.08.2024, 22.08.2024, 14.10.2024, 18.09.2024 у справах №№ 538/1460/23, 538/2062/23, 538/2171/23, 538/1898/23, 538/2378/23, 538/2374/23, 538/2368/23 (далі постанови апеляційного суду). Таким чином, скасовано судові рішення які стали підставою для реєстрації іншого речового права на земельні ділянки.

На виконання постанов апеляційного суду у березні 2025 року скасовані записи про інше речове право на земельні ділянки за ОСОБА_1 , які було зареєстровано, зокрема, на підставі рішення суду першої інстанції.

Водночас, скаржником встановлено що надалі 09.04.2025 державним реєстратором Лисоконем В.А. прийнято оскаржувані рішення, якими зареєстровано право оренди за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельні ділянки які були предметом спору у судових рішеннях, які скасовані постановами Полтавського апеляційного суду.

Як свідчать матеріали справи, Міністерством юстиції України відповідно до вимог чинного законодавства було повідомлено заінтересованих осіб про розгляд скарги Полтавської обласної прокуратури.

Після повідомлення заінтересованих осіб про розгляд скарги, до Міністерства юстиції України надійшли пояснення по суті поданої скарги, зокрема, державного реєстратора Лисоконя В.А. від 07.07.2025 № 02.1.1-27/1068, зареєстровані в міністерстві України 07.07.2025 за № СК-2636-25, ОСОБА_1 від 07.07.2025, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 07.07.2025 за № СК-2647-25.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 заперечував проти задоволення скарги.

Свої письмові пояснення позивач обґрунтовував наступним:

- відсутністю у прокурора законного права на подання скарги до Міністерства юстиції України, скаргу подано Полтавською обласною прокуратурою права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;

- для реєстрації права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :00:003:646, :003:0727, :00:001:0022, :00:003:0721, :00:004:013 ОСОБА_1 подавав договір оренди землі та чинні додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі на новий строк, заяви про поновлення договорів оренди до Лохвицької міської ради, на які остання не відповіла у визначений законом строк;

- оскаржувані рішення державного реєстратора прийняті не на підставі рішень Лохвицького районного суду Полтавської області;

- у переліку документів, наданих для реєстрації, скасовані апеляційною судовою інстанцією рішення Лохвицького районного суду не вказані.

В письмових поясненнях державний реєстратор Лисоконь В.А. також заперечував проти задоволення скарги, обґрунтовуючи наступним.

Державним реєстратором Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконєм В.А. прийнято рішення від 09.04.2025 щодо реєстрації права оренди, зокрема, за ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:646, :003:0727, :00:001:0022, :00:003:0721, :00:004:0136, :00:003:0666, :00:002:1059.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області заявником не подавалися.

Для проведення державної реєстрації права оренди вищезазначених земельних ділянок ОСОБА_1 подані договори оренди землі та додаткові угоди про поновлення цих договорів оренди землі на новий строк, заяви про поновлення договорів оренди до Лохвицької міської ради, на які остання не відповіла у визначений законом строк.

На час проведення державної реєстрації у реєстратора були відсутні дані про визнання недійсними додаткових угод про поновлення договорів оренди на новий строк. На офіційному сайті Лохвицької міської ради були відсутні рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :00:003:646, :003:0727, :00:001:0022, :00:003:0721, :00:004:0136.

Отже, зважаючи на то, що Лохвицька міська рада у встановлений законом строк на лист повідомлення ОСОБА_1 не відповіла, не заперечувала проти укладення додаткових угод бо підписала з орендарями додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі на новий строк, реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди за заявником без рішення Лохвицької міської ради, що не суперечить приписам ст. 33 Закону України «Про оренду».

Для державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровими номерами :00:003:0666, :00:002:1059 ОСОБА_1 подав підписані ним та Заводським міським головою додаткові угоди від 22.12.2023. На офіційному сайті Заводської міської ради було опубліковані Рішення тридцять четвертої сесії Заводської міської ради восьмого скликання від 24.01.2024 № 13 та від 10.11.2023 № 34 відповідно, якими поновлено договори оренди землі від 11.08.2016 та від 13.07.2016 відповідно.

Реєстратором прийняті для реєстрації права оренди чинні додаткові угоди про поновлення договорів оренди на новий строк та враховані звернення до Лохвицької міської ради з питання поновлення договорів, на які не було надано відповіді. Також реєстратором враховані чинні рішення Заводської міської ради про поновлення договорів оренди землі.

Реєстратором виготовлені електронні копії додаткових угод про поновлення договорів оренди на новий строк шляхом сканування. Ці скановані копії розміщені у Державному реєстрі прав. Отже, як зазначає державний реєстратор, твердження прокуратури про ненадання заявниками додаткових угод реєстратору не відповідають дійсності.

Крім того, державним реєстратором в своїх поясненнях зазначено, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди жодним чином не суперечать судовим рішенням, що постановлені Полтавським апеляційним судом, адже реєстраційні дії вчинені не на підставі рішень Лохвицького районного суду.

Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації за результатами розгляду скарги від 06.06.2025 року №15/1-466 вих-25 надала Висновок від 10.07.2025 року з рекомендаціями :

1. Скаргу Полтавської обласної прокуратури від 06.06.2025 № 15/1-466вих-25 задовольнити.

2. Визнати прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 09.04.2025 №№ 78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича.

3) тимчасово блокувати доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на один місяць.

Висновки Комісії ґрунтуються на наступних мотивах.

Скаржник зазначає, що до Лохвицького районного суду Полтавської області звернулися орендарі земельних ділянок про поновлення договорів оренди та визнання укладених додаткових угод про поновлення договорів оренди землі.

Рішеннями від 19.09.2023 у справі № 538/1460/23, від 07.11.2023 у справі № 538/2062/23, від 21.11.2023 у справах №№ 538/2171/23, 538/1898/23, від 09.02.2024 у справах №№ 538/2378/23, 538/2374/23, від 20.02.2024 у справі № 538/2368/23, від 25.12.2023 у справі № 538/2502/23, від 08.01.2024 у справі № 538/2318/23 (далі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області) позовні вимоги задоволено та визнано укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі.

Полтавським апеляційним судом апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури задоволено, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області скасовані постановами Полтавського апеляційного суду від 10.12.2024, 25.07.2024, 12.08.2024, 19.08.2024, 22.08.2024, 14.10.2024, 18.09.2024 у справах №№ 538/1460/23, 538/2062/23, 538/2171/23, 538/1898/23, 5382378/23, 538/2374/23, 538/2368/23, 538/2502/23. Таким чином, скасовано судові рішення які стали підставою для реєстрації іншого речового права на земельні ділянки.

На виконання постанов апеляційного суду у березні 2025 року скасовані записи про інше речове право на земельні ділянки за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які було зареєстровано зокрема на підставі рішення суду першої інстанції.

Однак, скаржником встановлено що надалі 09.04.2025 державним реєстратором Лисоконем В.А. прийнято оскаржувані рішення, якими зареєстровано право оренди за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі додаткових угод до договорів оренди.

Проте, зазначені додаткові угоди укладено їх сторонами після закінчення, припинення строку дії основних договорів.

На підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 10.07.2025 за результатами розгляду скарги Полтавської обласної прокуратури від 06.06.2025 № 15/1-466вих-25, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2025 за № СК-2342-25 відповідачем прийнято оспорюване рішення Наказ Міністерства юстиції України №2286/5 від 22.08.2025 року «Про задоволення скарги» (надалі- Наказ №2286/5), яким, зокрема, вирішено:

1. Скаргу Полтавської обласної прокуратури від 06.06.2025 № 15/1-466вих-25 задовольнити.

2. Визнати прийнятими з порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення від 09.04.2025 №№ 78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем здійснено скасування/анулювання речового права оренди ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі Наказу №2286/5.

Не погодившись із Наказом Міністерства юстиції України №2286/5, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірному наказу, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що до Лохвицького районного суду Полтавської області звернулися орендарі земельних ділянок про поновлення договорів оренди та визнання укладених додаткових угод про поновлення договорів оренди землі. Рішеннями від 19.09.2023 у справі № 538/1460/23, від 07.11.2023 у справі № 538/2062/23, від 21.11.2023 у справах №№ 538/2171/23, 538/1898/23, від 09.02.2024 у справах №№ 538/2378/23, 538/2374/23, від 20.02.2024 у справі № 538/2368/23, від 25.12.2023 у справі № 538/2502/23, від 08.01.2024 у справі № 538/2318/23 позовні вимоги задоволено та визнано укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі.

У подальшому Полтавський апеляційний суд апеляційні скарги Полтавської обласної прокуратури задовольнив - рішення Лохвицького районного суду Полтавської області скасував постановами Полтавського апеляційного суду від 10.12.2024, 25.07.2024, 12.08.2024, 19.08.2024, 22.08.2024, 14.10.2024, 18.09.2024 у справах №№ 538/1460/23, 538/2062/23, 538/2171/23, 538/1898/23, 5382378/23, 538/2374/23, 538/2368/23, 538/2502/23. Провадження у даних справах закрив з огляду на те, що спори у цих правовідносинах не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання постанов апеляційного суду у березні 2025 року державним реєстратором скасовані записи про інше речове право на земельні ділянки за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були зареєстровано, зокрема, на підставі рішення суду першої інстанції.

09.04.2025 державним реєстратором Лисоконем В.А. прийнято оскаржувані рішення, якими зареєстровано право оренди за Орошаном В.Г. та ОСОБА_2 на земельні ділянки які були предметом спору у судових рішеннях.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав державним реєстратором Лисоконем В.А. внесено записи про інше речове право на земельні ділянки за №№ 59390499, 59389785, 59391811, 59390966, 59396283, 59395411, 59395811 за ОСОБА_1 та №№ 59389023, 59388165 за ОСОБА_2 на підставі договорів оренди від 13.07.2016, від 11.08.2016, від 19.08.2016, від 22.08.2016, від 11.10.2016, від 31.10.2016; додаткових угод про внесення змін і доповнень до Договорів оренди землі від 20.10.2023, від 23.10.2023, від 22.12.2023, від 19.03.2024, від 08.12.2023, від 25.01.2024, від 08.02.2024; заяв про поновлення договорів від 23.06.2023, від 09.03.2023, від 27.03.2024, від 09.06.2023, від 14.06.2023, відомостей Державного земельного кадастру від 07.04.2025 №№ 86302899, 86303101, 86303039, 86303281, 86303150, 86303208, 86295910, 86294968.

Суд зазначає, що предметом даного позову є встановлення наявності чи відсутності права Полтавської обласної прокуратури звертатися зі скаргою до Міністерства юстиції України на дії державного реєстратора.

Зважаючи на те, що спірним наказом порушено права та інтереси позивача, оскільки скарга Полтавської обласної прокуратури, як зазначає позивач, підлягала залишенню без розгляду через відсутність права Полтавської обласної прокуратури звертатися до Міністерства юстиції України, позивач звернувся до суду із даним позовом. При цьому спір між сторонами щодо мотивів прийняття рішення по суті відсутній, а спір виник виключно з підстав незастосування наслідків відсутності права подання особою скарги на дії державного реєстратора до Міністерства юстиція України.

Ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

„На підставі означає, що суб`єкт владних повноважень повинний бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

„У межах повноважень означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених законами.

„У спосіб означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дії, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

На відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 37 цього Закону регламентовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав.

Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду (ч.1 ст. 37 Закону).

Відповідно до частини 2 вищезазначеної статті Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації прав рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім рішень про державну реєстрацію прав), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.

Частиною 6 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав без розгляду по суті, якщо:

1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;

2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;

3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав;

4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації прав не порушено;

5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;

6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду;

7) набрало законної сили судове рішення, яким оскаржуване рішення скасовано або оскаржувані дії, бездіяльність у сфері державної реєстрації прав визнані вчиненими з порушенням цього Закону та анульовані;

8) скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року.

У відповідності до частин 1, 3 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно- розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Таким чином, підставою для звернення до Мін`юсту є наявність порушеного права скаржника, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували би порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, виключає можливість розгляду скарги та є підставою для залишення скарги без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, у 2023 році до Лохвицького районного суду звернувся ОСОБА_1 з позовами однакового змісту про поновлення договорів оренди та визнання укладеними додаткових угод про поновлення договорів оренди землі, наданої для ведення фермерського господарства.

Рішеннями Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.09.2023 у справі № 538/1460/23, від 07.11.2023 у справі № 538/2062/23, від 21.11.2023 у справах № 538/2171/23 та № 538/1898/23, від 09.02.2024 у справах № 538/2378/23 та № 538/2374/23, від 20.02.2024 у справі № 538/2368/23 позови ОСОБА_1 задоволені, визнано укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі.

На підставі цих судових рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2023 році та на початку 2024 року внесені відповідні записи про речове право оренди земельних ділянок.

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав, для проведення державної реєстрації права оренди земельних ділянок подані: договора оренди землі та додаткові угоди про поновлення цих договорів оренди землі на новий строк, рішення суду.

Відповідно до матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом апеляційні скарги обласної прокуратури у вищевказаних справах задоволені, рішення Лохвицького районного суду Полтавської області скасовані, прийнято нові рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір в цих правовідносинах підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На виконання прийнятих апеляційним судом рішень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у березні 2025 року скасовано речове право оренди спірних земельних ділянок за ОСОБА_1 .

Як свідчать матеріали справи, державним реєстратором прийняті рішення від 09.04.2025 №№ 78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 про державну реєстрацію прав оренди ОСОБА_1 земельних ділянок.

Як зазначено в письмових поясненнях державного реєстратора, державна реєстрація була здійснені відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд не надає оцінку правильності прийняття рішень від 09.04.2025 про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок.

Спірним є питання щодо права Полтавської обласної прокуратури звертатися до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Статтею 37 Закону про державну реєстрацію передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав.

Як було вже зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, Полтавська обласна прокуратура зверталася з апеляційними скаргами до Полтавського апеляційного суду у справах №№ 538/1460/23, 538/2062/23, 538/2171/23, 538/1898/23, 538/2378/23, 538/2374/23, 538/2368/23, 538/2502/23, 538/2318/23 в інтересах держави в особі Лохвицької та Заводської міських рад Миргородського району Полтавської області.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокуратуру покладаються функції, зокрема представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 10.02.2023 у справі № 206/1198/19, прокурор вправі звертатися до суду з позовними вимогами щодо захисту прав територіальної громади, оскільки її інтереси є складовою частиною інтересів держави.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц сформульовані висновки про те, що склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.

При цьому, згідно з ч.6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право брати участь при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів держави в суді.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Полтавська обласна прокуратура є уповноваженою особою на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора.

Доводи позивача, що у прокуратури були відсутні повноваження на звернення зі скаргою до Міністерства юстиції України, оскільки оскаржувані реєстраційні дії проведені не на підставі скасованих рішень Лохвицького районного суду, а проведені на підставі додаткових угод до договорів оренди землі з урахуванням норм законодавства, суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, Витяги з Державного реєстру речових прав, для проведення державної реєстрації права оренди земельних ділянок подані наступні документи для державної реєстрації: договори оренди землі, заяви про поновлення договорів та додаткові угоди про внесення змін до договору оренди землі.

Дані документи, в тому числі, додаткові угоди до договорів оренди землі, були предметом розгляду в судових інстанціях по справам, в яких Полтавська обласна прокуратура приймала участь.

Таким чином, судом встановлено, що рішення державним реєстратором прийняті на підставі документів, які стали підставою для попередньої реєстрації права оренди, проведеної після розгляду районним судом справ, які у подальшому скасовані судом апеляційної інстанції.

Додаткові угоди, які вказані державним реєстратором як підстава для державної реєстрації, укладені на виконання скасованих рішень Лохвицького районного суду Полтавської області.

Таким чином, доводи Міністерства юстиції України та Полтавської обласної прокуратури стосовно проведення реєстраційних дій державним реєстратором та прийняття спірних рішень 09.04.2025 на підставі судових рішень, які були скасовані судом апеляційної інстанції та в яких Полтавська обласна прокуратура брала участь та представляла інтереси держави в особі Лохвицької та Заводської міських рад Миргородського району Полтавської області підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що оскільки підставою для державної реєстрації права оренди земельних ділянок послугували додаткові угоди про внесення змін до договору оренди землі, які були предметом спору по справам, в яких прокуратура приймала участь, суд приходить до висновку, що подання скарги Полтавською обласною прокуратурою пов`язане з представництвом інтересів держави в суді, в зв`язку з чим у прокуратури було наявне право на звернення до Міністерства юстиції України відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі скаргою на дії державного реєстратора.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2286/5 від 22.08.2025 року в частині визнання прийнятими з порушенням Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювання рішень від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича;

Що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерство юстиції України повернути права ОСОБА_1 , зареєстровані за рішеннями від 09.04.2025 №№78292676, 78291757, 78294384, 78293409, 78299974, 78298945, 78299501 державного реєстратора Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Полтавської області Лисоконя Вадима Анатолійовича, у стан, що існував до вчинення реєстраційних дій на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2286/5 від 22.08.2025, вона також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною.

Також суд вважає необхідним надати правову оцінку доводам відповідача щодо закриття провадження у справі, оскільки даний спір не є публічно-правовим і не може бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання юрисдикційної підсудності цього спору, суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

У даній справі, подання скарги було обумовлено тим, що за позицією полтавської обласної прокуратури оскаржувані реєстраційні дії вчинені державним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: на підставі рішень суду, які були скасовані судом апеляційної інстанції.

Водночас подання позову зумовлено тим, що Міністерством юстиції України неправомірно було прийнято та розглянуто скаргу Полтавської обласної прокуратури по суті, оскільки у Полтавської обласної прокуратури відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було відсутнє право звернення зі скаргою на дії державного реєстратора до Міністерства юстиції України, в зв`язку з відсутністю у прокуратури порушеного права.

Разом з цим, питання правомірності/неправомірності набуття третьою особою права власності на земельні ділянки позивач перед судом не порушував, а відповідачем визначив суб`єкта владних повноважень Мін`юст України, який здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спір у справі стосується виключно процедури розгляду Мін`юстом скарги на дії державного виконавця.

Відповідно в межах розгляду цієї справи суд перевіряє дотримання процедури під час реалізації Мін`юстом владних управлінських функцій щодо забезпечення адміністративного оскарження у сфері державної реєстрації юридичних осіб.

Таким чином, з огляду на суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у цій справі, спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що цей спір не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято рішення відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з цим суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ 1, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Полтавська обласна прокуратура (вул. 1100-річчя Полтави, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова