Справа № 560/7185/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7185/25
РІШЕННЯ

іменем України

15 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування раніше проведених виплат та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що при звільненні відповідач не ненарахував та виплатив 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період проходження служби в структурах МВС. Стверджує, що у квітні 2025 року подав заяву, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу за кожний повний календарний рік служби, оскільки така виплата не була здійснена не в повному обсязі. Однак відповіді не отримав. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив на позовну заяву військової частини НОМЕР_1 , у якому представник зазначає, що позивач не надав підтверджуючих документів про не отримання оскаржуваної допомоги з попереднього місця служби. Тому, 25.04.2025 частина виплатила позивачу кошти у сумі 18486,07 грн як одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за останні два календарні роки служби у військовій частині НОМЕР_1 . Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 09.12.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд витребував у позивача копію військового квитка.

На виконання ухвали суду від 09.12.2025 позивач надав витребувані документи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 позивач 24.09.2019 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.09.2019 №36-РС звільнений з військової служби у запас.

На підставі підпункту д пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивач 02.04.2025 виключений зі списків особового складу. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.04.2025 №97 вислуга років становить: календарна 22 роки 07 місяців 02 дні. Цим наказом також передбачена виплата одноразової грошової допомоги у розмірі 50% за кожний повний рік служби у зв`язку зі звільненням з полону, встановлена абзацом 6 підпункту 7 пункту 3 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку".

25.04.2025 відповідач виплатив одноразову грошову допомогу у розмірі 18486,07 грн.

У квітні 2025 року позивач подав до військової частини НОМЕР_1 заяву, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу за кожний повний календарний рік служби (22 роки), з врахуванням проведених виплат.

Листом від 16.04.2025 відповідач повідомив, що виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення була здійснена за кожний повний календарний рік служби у військовій частині НОМЕР_1 (тобто за 2 роки). При наданні підтверджуючих документів, що вказана допомога не виплачувалась за попереднім місцем служби, частина потенційно може здійснити виплату за 22 календарні роки.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом другим статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами першим та другим пункту четвертого статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби у зв`язку із звільненням з полону.

У позові ОСОБА_1 стверджує, що відповідач протиправно не нарахував та виплатив одноразову грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період проходження служби в структурах МВС (10 років) (запит поданий до Ліквідаційної комісії МВС України в Хмельницькій області).

Суд враховує, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (пункт 5 глави 9 розділу V Інструкції № 558).

Абзацами першим-другим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктом 4 Постанови № 393 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування на пільгових умовах до вислуги років, - у відповідному пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 10 Постанови № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно із абзацом десятим пункту 10 Постанови № 393 строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Вказані вище нормативно-правові акти передбачають, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Також, вказані вище нормативно-правові акти однозначно передбачають, що така допомога виплачується одноразово та за кожний повний календарний рік служби.

З аналізу статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Водночас, положеннями статті 15 Закону № 2011-XII та пункту 10 Постанови № 393 встановлений виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, як-то не набуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Отже, для визначення періоду за який виплачується грошова допомога визначальною є обставина набуття чи не набуття особою права на отримання відповідної допомоги під час проходження служби у попередніх періодах.

Разом з тим, ні до заяви від 15.04.2025, ні до позовної заяви позивач не надав докази, які підтверджують, що одноразова грошова допомога при звільненні не виплачувалась за попереднім місцем служби, що унеможливило відповідача здійснити виплату допомоги за 22 календарні роки.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду позивач не довів своє право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 календарних роки військовою частиною НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук