Справа № 400/11779/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11779/25
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2025 року позивач, в інтересах якого звернувся до суду адвокат Мідянка А.А., звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн щомісячно, що встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період з 24.12.2024 по 13.05.2025;

- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошове забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надб. за особливі умови прох. служби, премію, індексацію) за період з 24.12.2024 по 13.05.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 грн щомісячно за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 05.05.2022, за період з 24.12.2024 по 13.05.2025;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надб. за особливі умови прох. служби, премію, індексацію), яке передбачене законодавством України, за період з 24.12.2024 по 13.05.2025.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана його представником - Мідянка Андрієм Андрійовичем, повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу № 400/11779/25 на розгляд першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону № 5076-VI є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція КАС України не вимагає.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно з п.3 ч.1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження своїх повноважень представник позивача надав до суду ордер адвоката серії АІ №1689492 від 06.09.2024 року на надання правничої допомоги Нечитайло Олександру на підставі договору про надання правничої допомоги № 22/07-2024 від 22.04.2024 року у Миколаївському окружному адміністративному суді та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 10493/10 від 07.02.2022.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що до позову не додано ані копії договору між ОСОБА_1 та адвокатом Мідянка Андрієм Андрійовичем, ні довіреності від позивача.

Суд відмітив, що в ордері на надання правничої допомоги наданому до суду чітко не зазначаються повноваження, надані адвокату при здійсненні представництва/захисту інтересів клієнта, а тому без наявного договору, ордер не дає достатніх підстав вважати, що адвокат діє на законних підставах.

Суд зазначив, що доказів наявності у адвоката повноважень на представництво інтересів позивача в Миколаївському окружному адміністративному суді до позовної заяви не додано.

На підтвердження своєї позиції, суд першої інстанції послався на постанови Верховного Суду від 03.02.2023 у справі №160/2934/20, від 20.01.2025 у справі № 761/5870/24, від 19.02.2025 у справі №908/2596/23.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі статтею 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо тих чи інших аспектів розуміння статті 55 Конституції України.

Конституційний Суд України зазначав, що, зокрема частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 1 статті 57 КАС України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" № 5076-VI від 05.07.2012 року (далі по тексту Закон України № 5076-VI).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій

Таким чином, зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі укладеного договору.

При цьому, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 КК України).

З огляду на зазначене колегія суддів зауважує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що у адміністративному судочинстві повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис).

Таким чином, колегія суддів зауважує, що ордер засвідчує наявність у адвоката повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги та є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція КАС України не вимагає.

Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, що на підтвердження своїх повноважень як представника позивача, адвокат Мідянка А.А. надав ордер адвоката серії АІ №1689492 від 06.09.2024 року на надання правничої допомоги Нечитайо О.О. на підставі укладеного з позивачем договору про надання правничої допомоги № 22/07-2024 від 22.04.2024 року у Миколаївському окружному адміністративному суді та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 10493/10 від 07.02.2022.

Ордер підписано адвокатом та керівником адвокатського об`єднання.

Відомості про те, що право на заняття адвокатською діяльністю Мідянка А.А. зупинено або наявні відомості щодо позбавлення його права на заняття адвокатською діяльністю в матеріалах справи відсутні. Це питання судом першої інстанції не досліджувалось.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності відомостей, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю визначене у передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю, у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що в ордері на надання правничої допомоги чітко не зазначено повноваження адвоката, оскільки це спростовується самим ордером, в якому зазначено- надання правничої допомоги у Миколаївському окружному суді. В ордері також зазначено, що договором повноваження не обмежуються.

Колегія суддів зазначає, що посилання суду на правову позицію Верховного суду у справі 761/5870/24 від 20.01.2025 року не є релевантною до цієї справи, оскільки у тій справі позовна заява повернута заявнику через те, що поданий адвокатом ордер не містив всіх обов`язкових необхідних реквізитів, які визначені законом.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що у цій справі Верховний суд зробив висновок про те, що у цивільному судочинстві (як і у адміністративному) повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Проте відсутність у частині четвертій статті 62 ЦПК України (ч. 4 ст. 59 КАС України) вказівки на договір про надання правничої допомоги не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» одночасно є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.

Тобто, повноваження адвоката може бути підтверджено, ордером, довіреністю або договором про надання правничої допомоги.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що у цій справі Верховний суд погодився з позицією адвоката, скасував ухвалу про повернення заяви та направив справу для вирішення питання про відкриття провадження.

У справі 908/2596/23 від 19.02.2025 року, на яку послався суд першої інстанції, судом досліджувалось питання здійснення представництва адвокатом інтересів компанії на загальних зборах учасників товариства на підставі ордеру на надання правничої допомоги а не довіреності, як це передбачено статутом товариства. Тому викладена Верховним судом позиція також не може бути застосована до правовідношень у цій справі.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником адвокатом Мідянка А.А. суд першої інстанції вказав про відсутність доказів повноважень на представництво інтересів позивача у Миколаївському окружному суді, що спростовується наданим до справи ордером.

Колегія суддів не заперечує той факт, що відсутність у частині четвертій статті 59 КАС України вказівки на договір про надання правничої допомоги не виключає права адвоката підтвердити такі повноваження безпосередньо договором про надання правничої допомоги, який згідно з частиною першою у системному зв`язку із частиною третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» одночасно також є документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги.

Однак судом першої інстанції такий документ не витребовувався, у зв`язку з чим суд першої інстанції зробив передчасний висновок про повернення позовної заяви.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко