Справа № 420/10613/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

15 грудня 2025 року м. Одеса
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року позов задоволено. Суд вирішив: Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26.02.2025 року. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2025 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в її наданні.

Рішення суду у справі № 420/10613/25 набрало законної сили 17.07.2025 року.

05.09.2025 року представником позивача за допомогою системи Електронний суд подано заяву в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року постановлено:

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), подану через представника, про визнання протиправною бездіяльності відповідача в порядку ст. 383 КАС України повернути заявнику;

встановити судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року по справі № 420/10613/25;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати протягом тридцяти днів з дати отримання копії цієї ухвали Звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року по справі № 420/10613/25 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій ухвалі;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надати до суду інформацію щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26.02.2025 року по суті звернення.

02.10.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшла заява про роз`яснення судового рішення.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про роз`яснення рішення суду від 16.06.2025 року у справі №420/10613/25.

21.10.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшла заява про прийняття Звіту про виконання судового рішення у справі №420/10613/25 та поданий Звіт.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року у прийняті Звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2025 року про виконання рішення суду від 16.06.2025 року у справі №420/10613/25 відмовлено. Встановлено ІНФОРМАЦІЯ_1 новий строк для подання Звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року по справі № 420/10613/25, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій ухвалі. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати протягом тридцяти днів з дати отримання копії цієї ухвали Звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 року по справі № 420/10613/25 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій ухвалі. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати інформацію щодо організаційної структури ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , Положення про структурні підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_1 , що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та їх підпорядкування, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій ухвалі. У задоволенні клопотання представника позивача про застосування до керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу за невиконання судового рішення відмовлено.

На виконання ухвали суду від 03.11.2025 року представником відповідача подано Звіт від 02.12.2025 року про виконання рішення суду, до якого долучено заяву про відвід судді.

Заява про відвід судді Радчука А.А. зареєстрована в КП «Діловодство спеціалізованого суду» 10.12.2025 року.

Заява про відвід головуючого судді обґрунтована його (судді) упередженістю до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що, на переконання заявника, підтверджується неправомірними діями суду та судовими рішеннями.

Ухвалою судді Радчука А.А. від 11.12.2025 заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді Радчука А.А. у справі №420/10613/25 визнано необґрунтованою; передано адміністративну справу №420/10613/25 до Відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи Одеського окружного адміністративного суду для визначення судді для вирішення заяви про відвід в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.

При цьому суд зазначив, що обставини, на які заявник посилається як такі, що на його переконання, викликають сумнів у неупередженості і безсторонності головуючого судді є необґрунтованими та фактично вказують на незгоду позивача з процесуальними рішеннями суду в цій справі, що згідно з частиною четвертою статті 36 КАС України не може бути підставою для відводу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 головуючим у справі для вирішення питання про відвід визначено суддю Завальнюка І.В.

Відповідно до ч. 8, ч. 11 ст. 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Вирішуючи порушене заявником питання про відвід головуючого судді Радчука А.А., суд виходить з наступного.

В обґрунтування відводу заявником зазначено, що у відзиві відповідачем зазначалось, що відповідно до доказів поданих позивачем йому відмовлено в розгляді заяви не ІНФОРМАЦІЯ_5 , чи його начальником, а начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 (окремий суб`єкт владних повноважень).

Суддя Радчук А.А., вочевидь будучи упередженим, з метою спонукання керівництва ІНФОРМАЦІЯ_4 до порушення вимог ст. 19 Конституції України, порушенням вимог абз. 9 п. 11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 року, порушення пунктів 57, 58, 60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 нехтуючи фактичними обставинами справи, відповідно до яких звернення було до суб`єкта владних повноважень голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідь на заяву надавалась суб`єктом владних повноважень начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 виніс рішення, яким постановив визнати бездіяльність саме ІНФОРМАЦІЯ_4 протиправною.

Крім того, нехтуючи фактичними обставинами справи та правовим висновком Верховного суду в ухвалі від 05 грудня 2022 року, в справі №344/6751/22, провадження № 61-11985ск22 та в постанові в постанові від 27 березня 2024 року в справі № 344/6751/22 (провадження № 61-671 св23) в мотиваційній частині рішення зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є юридичною особою.

Отже будучи упередженим стосовно ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи за мету поставити ІНФОРМАЦІЯ_5 перед дилемою або перевищити повноваження та незаконно самостійно (без передачі на розгляд комісії) вирішити питання надання відстрочки, або не виконати рішення суду, що в обох випадках може мати наслідком притягнення до кримінальної відповідальності суд вирішив не використовувати повноваження надані йому КАС України та не залучив в якості другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 (або його начальника) і виніс рішення, яким при буквальному (граматичному) тлумаченні зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому відстрочки (замість передачі її на розгляд уповноваженої комісії).

3 метою укриття своєї зацікавленості та упередженості суд обрав спосіб неналежного визначення сторони в процесі та замість критерію чи наділений відповідач владними повноваженням з розгляду Заяви ОСОБА_1 застосував критерій притаманний для цивільного судочинства де стороною може бути лише юридична чи фізична особа. При цьому достовірно знаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є юридичною особою, будучи суддею з значним юридичним стажем та безумовно обізнаним з вищенаведеними правовими висновками Верховного суду їх проігнорував, як такі, що не підпадають під його упередження стосовно ІНФОРМАЦІЯ_4 та як такі, що будуть спростовувати мотиваційну та резолютивну частину рішення суду.

Разом з тим, зважаючи на недопустимість заявлення відводу у зв`язку із незгодою з судовим рішенням, враховуючи загальновідомий факт надмірного навантаження на суддів у відповідача не було достатніх підстав вважати, що суд упередженим та підлягає відводу.

Сподіваючись на те, що суд діє лише в рамках чинного законодавства та не маючи достатніх підстав вважати, що суд є упередженим до ІНФОРМАЦІЯ_6 та прихильним до позивача ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано розпорядження про передачу комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 заяви та долучених до неї матеріалів ОСОБА_2 тобто застосовано єдино можливий законний спосіб виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, не звертаючись до державної виконавчої служби України, тобто не застосовуючи передбачені Законодавством України способи примусового виконання рішення суду, вочевидь знаючи про упередженість суду до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач подав заяву про встановлення судового контролю. Вказана заява формально відповідає вимогам чинного законодавства, але за умови невикористання законного способу, а саме звернення до виконавчої служби такі обставини свідчать про вірогідний позапроцесуальний зв`язок між судом та позивачем та є не прямим свідченням упередженості суду в даній справі.

На вказану заяву відповідачем було подано клопотання в якому вказано, про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є юридичною особою та зазначено правовий висновок Верховного суду який був безпідставно проігнорований судом. Звернено увагу суду на те, що позивач не надав жодних доказів відкриття виконавчого провадження. Також відповідач повідомив суд про відсутність коштів на сплату судового збору.

Суд, будучи упередженим, сподіваючись вплинути на ІНФОРМАЦІЯ_5 таким чином, аби ІНФОРМАЦІЯ_5 порушив вимоги чинного законодавства, дискредитував систему територіальних центрів, достовірно знаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не зможе апелювати будь-які рішення через відсутність достатнього фінансування, знаючи, що прийняття рішення про надання відстрочки безпосередньо ТЦК та СП призведе до суспільного резонансу, знівелює значення постанов Кабінету міністрів України, як органу виконавчої влади встановив судовий контроль. При цьому для відповідача залишилось не зрозумілим безпосередньо ІНФОРМАЦІЯ_5 має розглядати заяву про надання відстрочки, чи слід передати заяву з додатками до на розгляд комісії для виконання рішення суду.

За вказаних обставин відповідачу залишилось лише гадати, як саме треба виконати рішення суду та оскільки виконання шляхом передачі на розгляд комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 вочевидь судом було визнано неналежним виконанням рішення суду, то заява ОСОБА_1 з додатками була передана на розгляд комісії безпосередньо ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана заява була розглянута по суті комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За результатами виконання було подано звіт.

Продовжуючи діяти упереджено, достовірно знаючи, що у відповідача немає змоги подати апеляційну скаргу у зв`язку із недостатністю фінансування з метою спонукати ІНФОРМАЦІЯ_5 до порушення вимог ст. 19 Конституції України, порушення вимог абз. 9 п. 11 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 року, порушення пунктів 57, 58, 60 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ №560 суд вкотре знехтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є юридичною особою та в описовій частині ухвали за наслідками розгляду звіту вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є юридичною особою, таким чином суд безпідставно відступив від правових висновків Верховного суду в ухвалі від 05 грудня 2022 року, в справі №344/6751/22, провадження № 61-11985ск22 та в постанові від 27 березня 2024 року в справі № 344/6751/22 (провадження № 61-671св23) відмовив в затверджені звіту та зобов`язав подати новий звіт.

За умови того, що ІНФОРМАЦІЯ_5 подавав заяву ОСОБА_1 на виконання до комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 та до комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 очевидним є намагання суду змусити ІНФОРМАЦІЯ_5 прийти до висновку, про те, що саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 одноособово має бути розглянута заява ОСОБА_1 до голови комісії першого відділу по надання йому відстрочки.

Очевидним є намагання суду на стадії виконання рішення суду перейти до стадії визначення сторін у справі та визначення правовідносин між сторонами, визначення розподілу повноважень ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 тощо.

Отже суд будучи упередженим стосовно ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи з особистих мотивів під час відкриття провадження у справі та під час розгляду справи по суті знехтував обов`язком офіційного з`ясування обставин справи та виніс рішення без належного з`ясування повноважень та статусу ТЦК та СП, його відділу та комісії.

Тобто суд на стадії виконання рішення суду почав вживати дії притаманні підготовчому судовому засіданню, що зайвий раз свідчить про упередженість суду нехтування суду вимогами чинного законодавства та правовими висновками Верховного суду, свідчить про ймовірний позапроцесуальний зв`язок з позивачем.

Дії та рішення суду в даній справі надають представнику відповідача підстави вважати, що суд не є безстороннім, упередженим, його дії та рішення у будь-якого розумного стороннього спостерігача викличуть сумнів в неупередженості суду.

Згідно з ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави для відводу судді встановлені ст. ст. 36, 37 КАС України. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України підставою для відводу судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Однак заявник таких підстав не зазначає.

За практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатись для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (справи «Фей проти Австрії» та Веттштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (справа «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

В той же час, особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного (справа «Веттштайн проти Швейцарії»).

Однак заявником не зазначено об`єктивних чинників відсутності особистої безсторонності головуючого судді Радчука А.А., не визначено природу та ступінь стосунків, що розглядаються, які б свідчили про те, що суд не є безстороннім.

Твердження заявника про те, що ухвалені судом рішення нібито спрямовані на «спонукання» відповідача до певних дій або «дискредитацію» органу влади, є виключно оціночними судженнями, які не підкріплені жодним доказом. Отже, зазначені доводи не свідчать про упередженість судді, а лише відображають позицію відповідача щодо оцінки правової ситуації.

Посилання заявника на «вірогідний позапроцесуальний зв`язок суду з позивачем» є припущеннями, які не підтверджені жодним доказом, а тому такі посилання не є значимими через їх суто оціночний характер.

Обґрунтовуючи відвід, заявник посилається на обставини: - встановлення судового контролю; - відмову у прийнятті звіту; - аналіз судом правосуб`єктності відповідача; - висновки суду щодо суб`єкта владних повноважень; - тлумачення судом норм законодавства.

Ці обставини є виключно здійсненням судом своїх процесуальних повноважень, прямо передбачених ст. 382 383 КАС України. Жодна з них не свідчить про упередженість, а відображає нормальну реалізацію функцій судового контролю за виконанням рішення. Судові дії, які не виходять за межі закону, не можуть створювати об`єктивний сумнів у неупередженості судді.

Аргументи заявника щодо «надуманого спонукання до порушення ст. 19 Конституції України», «спроби дискредитувати систему ТЦК», «перехід до визначення сторін у справі», «впливу на керівництво ІНФОРМАЦІЯ_4 », «змови з позивачем» є виключно риторичними твердженнями, не підкріпленими документами, фактами чи іншим належним доказуванням.

Суд, здійснюючи контроль, керується виключно законом. Тому подібні заяви мають надуманий та оціночний характер, не пов`язані з реальними підставами для відводу та можуть бути розцінені як спосіб тиску на суд.

Відтак, усі доводи заявника фактично спрямовані на підміну інституту відводу оцінкою законності судових рішень, з якими він не погоджується.

Посилання заявника на наявність сумніву в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді справи за викладених вище обставин є припущеннями, а заява, яка містить припущення про існування відповідних обставин не підтверджених належними і допустимими доказами, не є підставою для відводу судді.

Таким чином, судом не встановлено визначених КАС України підстав для відводу головуючого судді Радчука А.А. по цій справі, у зв`язку із чим заява представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід головуючого судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 38, 39, 40, 160, 165 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ІНФОРМАЦІЯ_1 про відвід судді Радчука А.А. у справі №420/10613/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк