Справа № 644/6206/25
Суддя: Ритов Я. М.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Ритов Я. М.
Справа № 644/6206/25
Провадження № 2-а/644/188/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суду міста Харкова у складі:

Головуючого судді Ритова Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Швайка О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Шандули О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Адвокат Шандула Олександр Олексійович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ,звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив: поновити строки звернення до суду з дійсним позовом; постанову, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 Холошою Едуардом Вячеславовичем, № 1437-1П від 27.06.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. визнати протиправною та скасувати; провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення; віднести судові витрати по розгляду справи за рахунок держаного бюджету України та надати відстрочку для сплати судового збору.

В обґрунтуванння позовної заяви зазначив, що 27 червня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 було винесено постанову № 1427-1П про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 2 ст. 210 -1 КУпАП.

У постанові відповідач стверджує, що було встановлено факт порушення ОСОБА_1 законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію», № 27/2025 від 14.01.2025 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено оповіщення військовозобов`язаних.

Зокрема, 26.05.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком AT «Укрпошта» була направлена повістка № 3616003, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем його реєстрації (проживання), а саме АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 05.06.2025 року о 09 год. 00 хв. для уточнення даних, а саме: відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, які відносяться до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, згідно п. 34, ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Вищезазначена повістка № 3616003 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 . у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 вбачається, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Таким чином, на думку т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на 05.06.2025 року о 09 год. 00 хв., однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується неявка за повісткою до ТЦК та СП без поважної причини.

Однак, вважав, що зазначена вище постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, а саме: т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 не було зроблено належної перевірки факту неявки ОСОБА_1 по повістці, у зв`язку з мим, винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням прав ОСОБА_1 та правових гарантій. При цьому, повістку ОСОБА_1 не отримував, жодна повістка, жодний виклик до ТЦК ані рекомендованим листом, ані особисто ОСОБА_1 не вручалась, тобто відсутня подія правопорушення, оскільки він не мав обов`язку з`явитися за викликом, про який не був повідомлений належним чином. Відомості про це були відомі працівникам ТЦК і СП.

Крім того, ОСОБА_1 не підлягає призову, оскільки страждає на тяжкі захворювання, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 2025-0613-0857-2491-3 від 13.06.2025 р., відповідно до якого, останній непридатний до військової служби, направленням на ВЛК, яке було видано відповідачем 21.05.2025 р., випискою із медичної картки амбулаторного хворого від 09.04.2025 р.

Відповідачу достеменно було відомо вищенавдені факти, а отже, відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідач не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, та виніс незаконну постанову про притягнення позивача до відповідальності.

На порушення вимог статті 276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводився без участі позивача, що підтверджується тим фактом, що жодної обставини не було вияснено під час складання оскаржуваної постанови.

Постанова, що оскаржується, не була вручена позивачу належним чином, про що свідчить відсутність дати вручення постанови та підпису позивача ОСОБА_1 про її отримання.

Відоповідач не мав викликати ОСОБА_1 , оскільки як повноважний орган має можливості самостійно обновлювати інформацію щодо військовозобов`язаних і призивників.

Таким чином, за вище наведених обставин, вважав, шо позивач ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Харкова від 23.07.2025 року поновлено позивачу строк для звернення до адміністративного суду з дійсним позовом, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано у відповідача матеріали справи про адміністративне правопорушення за наслідками розгляду якої, прийнято постанову № 1437-1П від 27.06.2025 року за ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 29.10.2025 року замінено первісних відповідачів т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на належного ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Представником відповідача надано витребувані судом документи, а також відзив на позову заяву, з якого вбачається наступне. На момент формування повістки, ІНФОРМАЦІЯ_3 не володів щодо ОСОБА_1 відомостями про місце проживання та місце перебування, номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів обов`язок щодо уточнення адреси проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інших персональних даних не виконав. В звя`зку з чим, виникла необхідність для виклику позивача для уточнення даних. 26.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» була направлена повістка № 3616003 за задекларованим місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 . Згідно довідки про причини повернення з відбитком печатки Укрпошти на якій зазначена дата 07.06.2025 року, вищезазначена повістка № 3616003 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на 05.06.2025 о 09:00 годині, однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. Так, 24.06.2025 року відносно правопорушника ОСОБА_1 , уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 був складений протокол № 1437-1 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 Кодексом України про адміністративні правопорушення, при складанні якого були дотримані норми КУпАП щодо процедури розгляду адміністративної справи, роз`яснено ст.63 Конституції України, його права, передбачені ст. 268 КпАП, позивач від пояснень та підписання протоколу відмовився в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Протокол був зачитаний в присутності свідків. З метою реалізації права на захист та можливості взяти участь в засіданні, висловити заперечення, надати докази, скористатися правовою допомогою, тощо розгляд справи був призначений на 27.06.2025 о 15 годині 00 хвилин, про що було зачитано ОСОБА_1 27.06.2025 року о 15 годині 00 хвилин відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 . На розгляд справи позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань щодо переносу розгляду справи від позивача не надходило. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, оцінені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: повістка № 3616003, копія листа Укрпошти, копія довідки про причини повернення листа та встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено його вина та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану. Отримання певних видів персональних даних, а саме адреси проживання, номеру мобільного телефону та електронну адресу, держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від інших органів центральної влади не передбачається Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів". Проте, чинним законодавством передбачено, що оновлення (надання) таких даних з метою військового обліку, цілей оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації, має здійснюватися військовозобов`язаними, призовниками та резервістами такими способами: через мобільний додаток "Резерв+", центри надання адміністративних послуг або через територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Застосування статей 210, 210-1 КУпАП у випадку вчинення правопорушення військовозобов`язаними, призовниками та резервістами є правомірним у випадку ненадання або неоновлення адреси проживання та номеру мобільного телефону через передбачені чинним законодавством способи у встановлені для цього строки, а саме до 16.07.2024 року.

ОСОБА_1 вищезазначеного обов`язку не виконав, що підтверджується витягом АІТС Оберіг, в якому зазначена дата звірки контактних даних 23.07.2024. Вважав, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності з законом, а постанова по адміністративній справі №1437-1п від 27.06.2025 цілком законна та обґрунтована. Просив залишити постанову № 1437-1п від 27.06.2025 без змін, в задоволенні позовниз вимог відмовити, справу розглячнути за відсутністю представника відповідача.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній просив відхилити доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відзив не спростовує доводів позову про незаконність постанови № 1437-1П від 27.06.2025 року. Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів належного повідомлення ОСОБА_1 та його вини. Заперечення відповідача ґрунтуються переважно на загальних положеннях Конституції України та законів про військовий обов`язок і мобілізацію, які беззаперечно визначають обов`язки громадян у сфері оборони. Водночас самі по собі ці норми не доводять наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В адміністративному провадженні обов`язок доказування покладається на орган, який склав протокол і виніс постанову (ст. 251, 280 КУпАП). Відповідач не довів належним чином факту вручення повістки, своєчасного і належного повідомлення позивача про час і місце явки, а також наявності його вини. Відповідач посилається на повістку № 3616003, нібито направлену засобами поштового зв`язку. Водночас сам факт направлення поштового відправлення не є тотожним факту вручення, за довідкою АТ «Укрпошта» лист був повернутий із позначкою «відсутній за адресою», що свідчить про неналежне врученнявідповідно до п. 41 Порядку (постанова КМУ № 560 від 16.05.2024 року) належним підтвердженням є саме відмітка про вручення чи відмову від отримання, а не про відсутність адресата. Відповідач зазначив, що позивач відмовився підписати протокол, однак це відбулося у присутності «свідків», які фактично є працівниками того ж органу, що створює сумнів у їхній неупередженості. Розгляд справи проведено без участі позивача, попри відсутність належного підтвердження його повідомлення. Це є порушенням ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідач не врахував зміни до ст. 210 КУпАП (закон від 19.05.2024 року), відповідно до яких санкції не застосовуються у разі можливості отримання персональних даних військовозобов`язаного з інших державних реєстрів. ТЦК мав технічну можливість отримати необхідні дані про позивача (адресу, телефон тощо), але цим правом не скористався. Накладене стягнення суперечить закону. Таким чином, відзив на позовну заяву не спростовує доводів позову про незаконність постанови № 1437-1П від 27.06.2025 рок. Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів належного повідомлення позивача та його вини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судове засідання не явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся, заява про відкладення розгляду справи до суду не надходила.

Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26.05.2025 року створено повістку № 3616003 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яку було направлено останньому поштовим зв`язком за адресою: АДРЕСА_1 , та яка повернулась з поштовою відміткою «адреса відсутній за вкзааною адресою».

24.06.2025 року кулиметником взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдатом ОСОБА_5 складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення № 1437-1 за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зі змісту якого слідує, що 24.06.2025 року, о 08 год. 23 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_2 , було встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію ОСОБА_1 . Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію», № 27/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено оповіщення військовозобов`язаних. Так, 26.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком AT «Укрпошта» була направлена повістка № 3616003, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем його реєстрації (проживання), а саме: АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 05.06.2025 о 09 год. 00 хв. для уточнення даних, а саме: відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, які відносяться до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста, згідно п.34, ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Вищезазначена повістка № 3616003 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на 05.06.2025 року о 09 год. 00 хв., однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

27 червня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесена постанова № 1437-1П про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 6332- від 27.06.2022 року. З 31.03.2025 року по 09.04.2025 року перебував на стаціонарномц лікуванні в КНП «МКЛ № 7» ХМР, діагноз: наслідки перенесеного ішемічного (лакунарного) інсульту в басейні правої середньої мозкової артерії (за даними КТ голови від 16.07.2024 р., невстановленої давнини) з лівобічним геміпарезом. Дисциркуляторна (гіпертонічна, атеросклеротична) енцефалопатія ІІ ст., з вестибуло-атактичним,астенічним синдромами, когнітивним порушенням. Мігрень, проста форма, з нападами середньої важкості та частоти (за анамнезом). Рекомендовано спостереження невропатолога, сімейного лікаря, реабілітаційне лікування в неврологічному стаціонарі, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2812. Направлявся на ВЛК для визначення придатності до військової служби, що підветрджується направленням № 3553566 від 21 травня 2025 року.

Як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 2025-0613-0857-2491-3 від 13.06.2025 року, 13 червня 2025 року «ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 » та розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.05.2025 року, проведено огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі ст. 39а, 41б графи ІІ розкладу хвороб, останній визнаний непридатним до військової служби.

Відповідно до повістки № ВЛК/3153 від 26.06.2025 року, ОСОБА_1 належить з`явитися до військово-лікарської комісії Індустріального району м. Харкова за адресою вул. Миру, буд. 11, 26 вересня 2025 року, о 09 год. 00 хв.

Згідно витягу з рішення експертної команди з цінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) ТЦК та СП, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, № 169/25/5243/ВТ від 18.09.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є особою з інвалідністю 3 групи, дата повторного оцінювання 07.07.2026 року.

Так, відповідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому, відповідно ч. 1, 2 ст.77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зокрема, відповідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11ст. 1Закону України «Про оборону України`особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію`встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію`громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію`під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Пунктом 27 Порядку № 560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до абзацу 18 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженогопостановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, який набрав чинності 18.05.2024, а, отже, діяв на момент складання оспорюваної постанови, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатору вигляді QR-коду (далі-QR-код) (п.30-1). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення (п. 34).

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне проаналізувати дотримання процедури вручення повістки позивачу.

Так, п. 34 Порядку встановлено, що повістка надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Повістка № 3616003 була складена 26.05.2026 року та відправлена позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно поштового повідомлення повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому позивач вказує, що повістки взагалі не отримував, з протоколом та постановою не згоден.

Отже, після набрання чинності змінами до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою».

У конкретному випадку не вбачається, що працівниками пошти здійснювалася спроба вручити позивачу повістку ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач взагалі був обізнаний про те, що на його адресу надійшла така повістка.

Суд виходить з того, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Сам по собі той факт, що повістка була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду, не дає підстав констатувати належність повідомлення відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

При цьому за умовами частини 5 положень статті 77 КАС України суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідач не надав до суду ні доказів вручення позивачу повістки ні інформації про обізнаність позивача у тому на яку дату його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 , як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надані до відзиву копія повістки свідчить саме про факт необізнаності позивача про виклик.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що згідно наданих матеріалів вбачається, що 21.05.2025 року, ОСОБА_1 був направлений для проходження ВЛК з метою визначення придатності до військової служби за війською спеціальністю, що вже дає підстави суду вважати, що відповідачем були отримані та уточнені всі необхідні облікові дані ОСОБА_1 , які були надані останнім посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем не надано суду відомостей про те, які саме дані позивача у період часу, який пройшов між отриманням направлення ОСОБА_1 для проходження ВЛК (21.05.2025 року) та повісткою № 3616003 (26.05.2026 року) про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних змінилися, та які орган ТЦК та СП не здатен отримати самостійно.

З інших досліджених судом доказів також не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність вини позивача в порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що в свою чергу виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що в разі вчасного оновлення даних, неявка позивача по повістці за викликом для уточнення даних не може бути підставою для покладення на позивача адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст.17 Закону України «Про оборону»,п.21,24 Порядку проведення призову громадянна військову службу підчас мобілізаціїна особливий період, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Доказів, що позивачем невчасно оновлено дані суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена.

В п. 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

А тому, суд відповідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1КУпАП.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Керуючись ст. 2, 5, 48, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 1437-1П від 27.06.2025 р. у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Я.М. Ритов