Справа № 462/8272/25
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/8272/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря судового засідання Васинчик М.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського Відділу поліції №1 (м. Тисмениця) Франківського районного управління поліції ГУНП у Івано-Франківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2025 року, позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, серії ЕНА №5958141 від 17.10.2025року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 17.10.2025 року, капралом поліції Павлик Боженою Володимирівною, ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківський області було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5958141, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (керування транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності). Вказаною постановою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Вказана постанова , на думку позивача, є незаконною та такою, що суперечить чинному законодавству. Зокрема просить врахувати, що він є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим КПС ЗСУ 07.08.2023 року. Відповідно до норм законодавства до 01.01.2025 року, вказана категорія осіб була звільнена від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів. Зазначає, що чинні норми закону порушують його права, оскільки новою редакцією Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій мають право лише на 50-відсоткову знижку. У зв`язку з незгодою з вказаною постановою, позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.10.2025 року, справу передано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.11.2025 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

11.12.2025 року, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача зазначає, що вказана постанова від 17.10.2025 року була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Оскільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення особи відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу, який уповноважений накладати такі стягнення. Окрім цього зазначає, що уповноважені суб`єкти органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату та час судового засідання.

Від позивача ОСОБА_1 11.12.2025 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити заяву.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомили. Клопотань чи заяв на адресу суду не надходило.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч.4ст.229 КАС України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зіст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 2КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення, а також вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Постанова КАС/ВС від 08.07.2020 у справі № 177/525/17).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕНА№5958141, 17.10.2025 року, о 13:30 год, в с. Старий Лисець, автодорога Н-09 Мукечеко-Львів 304 км 500м, водій ОСОБА_1 керував т/з Фольцваген д.н.з. НОМЕР_2 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних Т/З або без чинного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим своїми діями ОСОБА_1 п. 2.1.г ПДР, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статей 222, 258 КУпАП уповноважені посадові особи органів Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, та виносити постанови у таких справах без складання протоколу.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою поліції у межах наданих їй законом повноважень.

Доводи позивача про порушення його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, зводяться до незгоди з фактом притягнення його до адміністративної відповідальності та не підтверджені належними доказами. Сам по собі факт винесення постанови на місці вчинення правопорушення не свідчить про порушення процесуальних прав особи.

Як вже зазначалось, відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом без наявності або без пред`явлення для перевірки чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на момент керування транспортним засобом позивач не мав та не пред`явив чинний страховий поліс, що підтверджується матеріалами справи та позивачем не спростовано.

Таким чином, у діях позивача наявний об`єктивний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Судом надано оцінку доводам позивача про те, що у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій він був звільнений від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також про те, що зміни до законодавства порушують його права.

До 01 січня 2025 року законодавством України для учасників бойових дій було передбачено звільнення від сплати страхового платежу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З 01 січня 2025 року законодавцем змінено порядок реалізації зазначеної пільги, а саме передбачено 50-відсоткову знижку на сплату страхового платежу. Таким чином, після внесення змін до законодавства, обов`язок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності залишався незмінним, а зміни стосувалися виключно механізму фінансування страхового платежу.

Суд зазначає, що пільга щодо сплати страхового платежу є формою соціальної гарантії, порядок та умови реалізації якої визначаються законом.

Крім того, суд зазначає, що нова редакція законодавства застосовується до правовідносин, які виникли після набрання нею чинності, та не має зворотної дії в часі, а отже, не порушує принципу правової визначеності.

За таких обставин посилання позивача на наявність у нього статусу учасника бойових дій не спростовують факту відсутності у нього чинного страхового поліса на момент керування транспортним засобом та не виключають наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання позивача на гуманітарний статус транспортного засобу не впливають на наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП покладається на особу, яка керує транспортним засобом, незалежно від форми власності чи призначення такого транспортного засобу.

Отже, вищезазначеними обставинами та наявними в матеріалах справи доказами доведено обставини викладені в оскаржуваній постанові.

Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА№5958141 від 17.10.2025 року винесена уповноваженою посадовою особою, у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог законодавства, а доводи позивача не спростовують законності притягнення його до адміністративної відповідальності.

Підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Згідно з частиною третьою статті 286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 8, 9,72-78,241-246, 250 ,286,293 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського Відділу поліції №1 (м. Тисмениця) Франківського районного управління поліції ГУНП у Івано-Франківській області про скасування постанови №5958141 від 17.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту винесення його повного тексту, безпосередньо до Восьмого адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 грудня 2025 року.

Сторони в справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_3 .

Відповідач: Поліцейська СРПП ВП№1 (м. Тисмениця) Івано-Франківської області районного управління поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, капрал поліції Павлик Божена Володимирівна, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Тисмениця, вул. К. Левицького, 4.

Суддя І. Є. Зима