Справа № 160/33372/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:
- визнати протиправною і скасувати постанову старшого державного виконавця Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновою Н.В. від 12.11.2025 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 79573292) з виконання постанови № 1508 виданої 23.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 34 000 грн., а також похідну постанову старшого державного виконавця Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновою Н.В. від 12.11.2025 року про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші що належать ОСОБА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що державний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження та наклав арешт на рахунки позивача на підставі постанови ТЦК та СП, яка перебуває на судовому оскарженні та не набула законної сили, у зв`язку з чим примусове виконання та будь-які виконавчі дії є передчасними і порушують його права, що й стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі.
Призначено розгляд справи на 04.12.2025 р. о 13:30 год.
Крім того, цією ухвалою витребувано у Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП №79573292. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 грудня 2025 року від відповідача надійшло клопотання, в якому просить перенести судове засідання, яке призначено на 04.12.2025р. о 13:30 год.
04 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі.
У судове засідання 04.12.2025р. сторони не з`явились. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпра від 30.07.2025р. у справі №202/7406/25 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови від 23.07.2025р. №1508.
Суд встановив, що 12.11.2025 року старшим державним виконавцем Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Мартиновою Н.В. на підставі постанови № 1508 виданої 23.07.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито виконавче провадження ВП № 79573292 про примусове стягнення з ОСОБА_2 34 000 грн., а також винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.11.2025р.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
Надаючи оцінку спірним діям та рішенню, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ).
Згідно з ч.1ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.
Частиноюст.5 Закону №1404-VІІІвизначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюютьсяЗаконом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1ст.18 Закону №1404-VІІІна виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
На підставі п.6 ч.1ст.3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Отже, постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 23.07.2025р. №1508 є виконавчим документом.
Ст.4 Закону №1404-VІІІ визначено вимоги до виконавчого документа.
Так, відповідно до ч.1 цієї норми у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Суд врахував, що вищевказана постанова вказаним вимогам Закону №1404-VІІІ відповідає.
Оцінюючи доводи позивача, що вказана постанова не набрала законної сили у зв`язку із її судовим оскарженням, суд зазначає таке.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суд встановив, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП №1508 прийнята 23.07.2025р., а тому строк її оскарження припадає на 02.08.2025 р., а оскільки це вихідний день, то останній день строку на оскарження 04.08.2025 р.
Отже, на підставі ч. 2 ст.291 КУпАП вказана постанова набрала законної сили 05.08.2025, а тому доводи позовної заяви, що вона не набрала законної сили, суд вважає необґрунтованими.
За приписами статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
На підставі ч.1 п.1 ч.2ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п.1 ч.1ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч.5ст.26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З аналізу наведених норм вбачається, що виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження у разі отримання ним виконавчого документа, що відповідає вимогамст.4 Закону №1404-VIII.
Відповідно до ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).
Позивач у цій справі, обґрунтовуючи свою позицію, наполягає на тому, при пред`явленні виконавчого документа до виконання вона не набрала законної сили у зв`язку із її судовим оскарженням.
Разом з тим, як установлено судом, вказана постанова набрала законної сили 05.08.2025 в силу ч.2 ст.291 КУпАП.
Суд для вирішення спору також врахував висновки Верховного Суду у постанові від 06 травня 2020 року у справі №815/6844/17 відповідно до яких органи ДВС і приватні виконавці у силу Закону України «Про виконавче провадження» не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, перевірки правильності заповнення найменувань сторін виконавчого провадження тощо. Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.
Також, Верховний Суд у постанові від 14.03.2024 по справі №591/4234/23 наголосив на тому, що органи ДВС в силу Закону №1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.
Тобто, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі отриманого виконавчого документа, оформленого з дотриманням вимог до реквізитів, є обов`язком уповноваженого органу примусового виконання рішення.
Оскільки обставин допущення відповідачем винних грубих порушень під час прийняття спірних постанов не встановлено, врахувавши вказані вище норми закону, суд дійшов висновку про їх правомірність та відсутність підстав для скасування.
Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.
Отже, суд не погоджується з доводами позивача, що державний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження та наклав арешт на рахунки позивача на підставі постанови ТЦК та СП, яка перебуває на судовому оскарженні та не набула законної сили, у зв`язку з чим примусове виконання та будь-які виконавчі дії є передчасними і порушують його права.
Тому позовна заява не обґрунтована та задоволенню не підлягає.
Зважаючи на результат вирішеного спору та статус відповідача суб`єкта владних повноважень, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.ст.132-139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції згідно статті 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко