Справа № 360/2086/25
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/2086/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії № 87 від 16 жовтня 2025 року щодо відмови в поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 12.03.2016;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 12.03.2016 у спосіб, встановлений ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і на виконання п.8 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території, затвердженого постановою КМУ № 299 від 11.02.2025.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , має вік біля 90 років і є отримувачем пенсії за віком, перебуває на обліку в Головному управлінні в Луганській області.

16 жовтня 2025 року після подання документів про поновлення виплати пенсії, ГУ ПФУ в Закарпатській області було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії, так як позивач особисто не звернулась до Пенсійного фонду України.

Позивач пройшла відеозв`язок, завантажила реквізити А Банку до пенсійної справи, вказала що не отримує пенсію від РФ. Пенсія припинена позивачу з 12.03.2016.

На підставі викладеного, адвокат в інтересах позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI.

ОСОБА_1 подала заяву через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України № 9148 від 09.10.2025 про перерахунок пенсії-«поновлення виплати» відповідно до Закону №1058-IV.

Заява позивача була розглянута 16.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким прийнято рішення №87 про відмову в проведенні перерахунку пенсії - «поновлення виплати» відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідно абзацу 3 пункту 4 Постанови КМУ №162 від 26.02.2022 Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану особам, які проживають на територіях активних бойових дій, або тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, виплата пенсій може бути відновлена за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія. Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного веб порталу електронних послуг, заявами, що надійшли через веб-портал електронних послуг ПФУ у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи у режимі відеоконференцзв`язку.

Оскільки не виконані вищезазначені вимоги, а саме, заявник особисто не звернулася із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України підстави для поновлення виплати пенсії за віком відсутні.

Враховуючи вищевикладене, було відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку / поновленні виплати пенсії відповідно до заяви від 09.10.2025.

Відповідач 1 вважає, що діяв правомірно, а тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області - через підсистему «Електронний суд» надіслав відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_1 з 01.08.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - Головне управління), як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком, призначену за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійні виплати внутрішньо переміщеним особам - мешканцям Луганської області з 2014 року нараховуються за електронними пенсійними справами (паперові пенсійні справи залишилися на тимчасово окупованих територіях України за місцем попереднього отримання пенсії).

Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 довідка про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи відсутня. Виплату пенсії ОСОБА_1 припинено з 01.03.2016 причиною «до з`ясування».

В електронній пенсійній справі наявна особливість «внутрішньо переміщена особа не зареєстрована».

За даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 10.09.2025 через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису звернулася із заявою №9148 щодо поновлення виплати ВПО з типом ідентифікації «відеоконференцзв`язок».

Рішенням від 29.09.2025 № 827373 (за заявою від 10.09.2025) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області особу ОСОБА_1 встановлено.

За даними підсистеми ІКІС ПФУ «Звернення» автоматично сформовану заяву ОСОБА_1 щодо поновлення виплати ВПО з типом ідентифікації «відеоконференцзв`язок» зареєстровано 09.10.2025 за № 9148 (перерахунок пенсії).

Заяву опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та винесено рішення від 16.10.2025 № 87 про відмову в поновлення виплати пенсії, оскільки не виконані вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та Постанови КМУ № 162 від 26.02.2022 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану», а саме, заявниця особисто не звернулась із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зазначило, що не приймало участі в опрацюванні заяви від 09.10.2025 щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , а тому відповідач 2 просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

З 01.08.2014 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як внутрішньо переміщена особа та отримувала пенсію за віком, призначену за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 1 березня 2016 року позивачу припинено виплату пенсії до з`ясування, що підтверджується витягом з ІКІС ПФУ.

10.09.2025 позивач звернулась через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою кваліфікованого електронного підпису із заявою №9148 щодо поновлення виплати ВПО з типом ідентифікації «відеоконференцзв`язок» та рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області про встановлення особи № 827373 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 26.09.2025 12:39:57 та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 ) встановлено.

02.10.2025 позивач звернулась до Відповідача 2 через портал ПФУ з заявою, в якій просила належні суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) починаючи з 02.10.2025 р. перераховувати на поточний рахунок, який відкрито у НОМЕР_3 - АТ «А БАНК».

В матеріалах справи наявна заява позивача від 25.09.2025, згідно якої підтверджує, що жодних виплат від Російської Федерації не отримує.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №87 від 16 жовтня 2025 року за принципом екстериторіальності розглянуто заяву № 9148 від 09.10.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо проведення перерахункупоновлення виплати пенсії поновлення виплати пенсії, (ВІО). ОСОБА_1 відмовлено у поновленні виплати пенсії, оскільки не виконані вимоги Порядку подання документів та Постанови КМУ №162, а саме, заявниця особисто не звернулась із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України, тому підстави для поновлення виплати пенсії відсутні.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на отримання пенсії відповідачами не заперечується.

Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону № 1058-IV.

Так, згідно частини першої статті 49 Закону № 1058-IV (в редакції на дату припинення виплати пенсії позивачу) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

З аналізу норм статті 49 Закону № 1058-IV вбачається, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними, проте, «інші випадки» для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом. Припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем 2 не надано до суду доказів на підтвердження наявності передбачених статтею 49 Закону № 1058-IV підстав, для припинення позивачу виплати пенсії з 01.03.2016.

У зв`язку з чим, суд констатує, що припинення нарахування та виплати пенсії позивачу з 01.03.2016 є протиправним.

Частинами другою третьою статті 49 Закону №1058 (в редакції станом на дату звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії) визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

У разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Статтею 46 Закону № 1058-IV встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до вимог пункту 14-4 розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону № 1058 (в редакції Закону № 3674-IX від 25.04.2024) громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації території виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

26.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану». Згідно з абз. 7 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану» (далі постанова № 162), у редакції постанови КМУ №469 від 26.04.2022, АТ Укрпошта за погодженням з відповідною військовою адміністрацією до 28 числа місяця, що передує виплатному періоду, подає Пенсійному фонду України письмове повідомлення про населені пункти, в яких АТ Укрпошта не має технічної можливості здійснювати виплату і доставку пенсій, а протягом трьох днів - про відновлення такої можливості у зазначених населених пунктах. Одержувачам, яким у визначених населених пунктах АТ Укрпошта не має технічної можливості здійснювати виплату і доставку пенсій, Пенсійний фонд України відповідні суми пенсій перераховує на їх поточні рахунки, які відкриваються в банку за зверненням органів Пенсійного фонду України без отримання від одержувачів заяв про виплату пенсії з відкриттям рахунка в банку, відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, і вони виплачуються одержувачам після укладення ними договору банківського рахунка з банком. На таких же умовах виплата пенсій за поточний місяць здійснюється у разі, коли до Пенсійного фонду України до 15 числа поточного місяця надійде додаткове повідомлення АТ Укрпошта, погоджене з відповідною військовою адміністрацією про населені пункти, в яких АТ Укрпошта не має технічної можливості здійснювати виплату і доставку пенсій одержувачам. При цьому до такого повідомлення Пенсійному фонду України додаються відомості на виплату пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 299 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території (далі - Постанова № 299).

Цей Порядок визначає механізм, зокрема, виплати пенсій, особам, які:

тимчасово проживають за межами України;

проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення тимчасової окупації (далі - тимчасово окуповані Російською Федерацією території України); які виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території.

Пунктом 4 Постанови № 299 встановлено, що пенсії виплачуються через установи уповноважених банків відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, або за бажанням одержувачів пенсії з числа осіб, які виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території, - акціонерним товариством «Укрпошта» відповідно до Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги».

Відповідно до пункту 10 Постанови № 299 особам, які проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України або які виїхали на підконтрольну Україні територію з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, виплата пенсії проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Як вже встановлено судом, позивачу протиправно припинено виплату пенсії з 01.03.2016 без прийняття відповідного рішення.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що особу позивача встановлено рішенням Головного управління ПФУ в Чернівецькій області про встановлення особи № 827373 за результатами проведеного відеоконференцзв`язку 26.09.2025 12:39:57 та опрацювання наданих одержувачем документів, відповідей на поставлені запитання в ході відеоконференції особу.

Також позивач подала заяву про перерахування пенсії на поточний рахунок, який відкрито у НОМЕР_3 - АТ «А БАНК» та заяву, якою підтверджує, що жодних виплат від Російської Федерації не отримує.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 16.10.2025 № 87 відмовлено позивачу в поновлення виплати пенсії, оскільки не виконані вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та Постанови КМУ № 162 від 26.02.2022 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану», а саме, заявниця особисто не звернулась із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Стосовно особистого звернення позивача з заявою про поновлення виплати пенсії до органу Пенсійного фонду України, суд ставиться критично, тому що відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 №280/4551/21, необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Суд зазначає, що під особистим зверненням пенсіонера, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонера до приймальні відповідача. Суд зазначає, що у такому разі зазначені тлумачення норм права звужують право позивача на пенсію у порівнянні з нормами, викладеними у спеціальному Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що має вищу юридичну силу.

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто особою, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а.

Окрім того, позивач подала заяву про поновлення виплати пенсії, яка скріплена її електронно-цифровим підписом, що дорівнюється її власноручному підпису.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає оскаржуване рішення про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

-визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

-визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

-визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

-інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Проаналізувавши наведені приписи та врахувавши встановлені обставини, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивачки у даному випадку - зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити нарахування та виплату позивачу раніше призначеної пенсії з 01.03.2016, з виплатою заборгованості.

Що стосується вимог заявлених до відповідача 2, то оскільки предметом оскарження по даній справі є рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області про відмову в поновленні виплати пенсії позивачу № 87 від 16 жовтня 2025 року, то і нести відповідальність у даному випадку має відповідач 1.

Як наслідок, у задоволенні вимог заявлених до відповідача 2 слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на дискреційність повноважень пенсійних органів щодо прийняття рішень про, зокрема, поновлення виплати пенсіонерам пенсії, суд зазначає, що дискреційні повноваження - це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Як встановлено судом, оскаржуване рішення відповідача 1 є протиправним.

Отже, прийняття судового рішення про поновлення виплати позивачу пенсії не передбачає втручання суду в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача 1 про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Позивач є особою, яка проживає на тимчасово окупованій території та враховуючи похилий вік позивача, якій на день звернення до суду виповнилося 87 років, вона не могла належним чином реалізовувати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином пропуск відповідного процесуального строку позивачем знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною як агресія російської федерації та ведення бойових дій.

Крім того, предметом оскарження є саме рішення відповідача 1 від 16.10.2025, позивач щодо його оскарження звернулась своєчасно в межах шести місяців встановлених частиною другою статтею 122 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов подано своєчасно, а тому доводи відповідача 1 щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частин першої та другої статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з обранням належного способу захисту порушених прав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 31.10.2025 позивачу відстрочено сплату судового збору в сумі 968,96 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог заявлених до відповідача 1, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 968,96 грн слід стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м.Ужгород, площа Народна, буд. 4), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м.Сіверськодонецьк (Сєвєродонецьк), вул. Шевченка, будинок 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії № 87 від 16 жовтня 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії за віком з 01 березня 2016 року з виплатою заборгованості, що утворилась.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова