Справа № 694/3143/25
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/3143/25
провадження № 2-а/694/63/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.12.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Яцюк Максим Васильович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Представник позивача Яцюк М.В. вважає, що постанова від 30.09.2025 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскількипротокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено постанову, не містить жодних доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В постанові відсутні посилання на будь-які документи, пояснення свідків або інші матеріали, які б підтверджували факт відмови позивача від отримання повістки чи ухилення від проходження військово-лікарської комісії. Таким чином, орган ТЦК та СП не довів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Також у самій постанові відсутній опис обставин правопорушення, що прямо суперечить вимогам статті
283 КУпАП, яка зобов`язує зазначати у постанові дату, місце, суть правопорушення та інші істотні дані. Постанова містить лише формальне посилання на статтю 210-1 КУпАП без конкретизації події. У матеріалах справи відсутні докази направлення позивача на проходження ВЛК у встановленому порядку. Відповідач не надав письмового направлення, не зафіксував факт вручення чи відмови від отримання такого документа, не склав акт про відмову від проходження ВЛК. Таким чином, твердження про відмову позивача є голослівним і не підтверджене жодним доказом, також не доведено повноваження посадової особи, яка склала протокол та винесла постанову, що є порушенням статей 254255 КУпАП. Матеріали справи не містять наказу про покладення відповідних обов`язків чи довіреності, що підтверджувала б право конкретної особи розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 210-1 КУпАП.
З урахуванням наведеного, представник позивача вважає, що постанова № 797 від 30.09.2025 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин, без доказів вини та за відсутності складу адміністративного правопорушення, а тому таке рішення є протиправним, таким, що порушує права та законні інтереси позивача, і підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою суду від 24.10.2025 року позивачу було поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Яцюк М.В. не з`явились. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами. В задоволення позову просять відмовити повністю. Також надали для огляду в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу № 797 про адміністративне правопорушення від 11.08.2025 року, складеного відносно ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 , останній відмовився отримати повістку № 1245 від 11.08.2025 року для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби у КНП «Звенигородська БЛІЛ». Відповідно до п.п.1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці РТЦК для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.13-14).
11.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було сформовано повістку № 1245 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 18 год. 00 хв. 11.08.2025 року для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с.15-16).
З Акту відмови від проходження військово-лікарської комісії від 11.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 о 16 год. 17 хв. 11.08.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 був повідомлений про необхідність проходження ВЛК, однак від проходження медичного огляду відмовився, що зафіксовано на нагрудну
11.08.2025 року було сформоване направлення на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для визначення придатності до військової служби, яка відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП «Звенигородська БЛІЛ» (а.с.20).
Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 було сформовано повістку 11.08.2025 року №1246 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 11 год. 00 хв. 12.08.2025 року для уточнення персональних даних, яку ОСОБА_1 було вручено під розписку (а.с.21-22).
В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він зобов`язується стати на військовий облік за місцем проживання в м. Черкаси (а.с.23).
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Постановою № 797 від 30.09.2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 р. №1487, а саме: «прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду», п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543, а саме: «громадяни зобов?язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки», а також підпункт 3 пункту 10 частини 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд…».
Суд звертає увагу на те, що Постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487 затверджено «Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а не «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який в свою чергу визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами
виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності, а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном. При цьому в даному Порядку відсутній підпункт 2 пункту 1, який би зобов`язував громадян «прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (повістках), для проходження медичного огляду».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він відмовився отримати повістку № 1245 від 11.08.2025 року для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби у КНП «Звенигородська БЛІЛ», чим порушив п.п.1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого «громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці РТЦК для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду», а в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якого «громадяни зобов?язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки», що є суперечливим.
Також, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив підпункт 3 пункту 10 частини 1 (без зазначення статті) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити медичний огляд…», хоча такий обов`язок громадян передбачений в абзаці 4 ч. 10 ст. 1 цього Закону.
Оцінивши надані докази, суд вважає, що постанова №797 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята не на підставі нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Суть правопорушення, яка була зазначена в протоколі (відмова від отримання повістки) не відповідає суті порушення, яке зазначене в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності (відмова від проходження ВЛК).
При цьому, як на доказ вини ОСОБА_1 суб`єкт владних повноважень послався на акт відмови від отримання повістки від 11.08.2025 року, хоча в матеріалах справи міститься акт відмови від проходження військово-лікарської комісії, які є різними за своєю суттю. Відео фіксація порушення нагрудною бодікамерою, яка вказана в якості доказів вчинення правопорушення, взагалі відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та відповідачем до суду не надавалась.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, з наданих суду документів неможливо встановити, які саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинив ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 797 від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: Яцюк Максим Васильович, 18002, м. Черкаси, вул. Верхня Горова, 73;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Т.М. Кравченко