Справа № 240/15457/25
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15457/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

15 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльность, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправними бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_2 9ОДШБ про розгляд рапорту та прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 зі списків особового складу Збройних Сил України;

- прийняття рішення про звільнення та виключення зі списків особового складу Збройних Сил.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. 7 жовтня 2025 року рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

4. Апелянт вказав, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . У листопаді 2024 року стан здоров`я матері позивача, ОСОБА_2 , погіршився і відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №851082 їй була встановлена 2 група інвалідності. Згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану позивач не є єдиною дитиною ОСОБА_2 . У позивача є рідний брат - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2024 року проживає у Фінляндії та навчається у докторантурі Йівяскільського університету. Позивач вважає, що на підставі пункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" має право на звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснювати догляд за особою з інвалідністю 2 групи. В зв`язку з цим позивач 21.01.2025 року звернувся із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_2 . В отриманій відповіді було відмовлено в задоволенні рапорту, а тому позивач 13.03.2025 року повторно звернувся до Відповідача з аналогічним рапортом.

5. Станом на день звернення до суду відповідь на вказаний рапорт не отримав. Таку бездіяльність вважає протиправною.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 .

7. 21.01.2025 позивач звернувся до Відповідача із рапортом про звільнення з військової служби відповідно до вимог підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки його матір, ОСОБА_2 , має статус особи інвалідністю 2 групи та потребує стороннього догляду.

8. Позивачем до свого рапорту надано докази на підтвердження наявності у його матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу особи з інвалідністю 2 групи.

9. Листом від 07.02.2025 року відповідач повідомив позивача, що в задоволенні його рапорту відмовлено, так як долучена до рапорту копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №851082 не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду ОСОБА_2 .

10. Судом встановлено, що позивач 13.03.2025 року звернувся до відповідача із рапортом про направлення звернення Військової частини НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо обстеження сімейного стану військовослужбовця. Одночасно Позивачем повторно був поданий рапорт про його звільнення з військової служби.

11. Листом від 22.04.2025 року відповідач повідомив позивача, що запит Військової частини НОМЕР_2 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо обстеження сімейного стану військовослужбовця. Одночасно позивачу повторно було роз`яснено про відсутність підстав для його звільнення з військової служби.

12. Вважаючи такі дії та бездіяльність відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Правова позиція апелянта зазначена в пунктах 3-5 цієї постанови.

14. Відповідач вказав, що листом від 07.02.2025 року позивача було повідомлено про результати розгляду його рапорту. У відзиві підтверджується надходження 19.03.2025 року рапорту позивача від 13.03.2025 року. За результатами розгляду повторного рапорту позивача було повідомлено листом від 22.04.2025 року. Вважає, що позивачем належним чином не підтверджено факту необхідності постійного стороннього догляду за матір`ю, ОСОБА_2 . Актом обстеження сімейного стану підтверджено наявність у ОСОБА_2 сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебування ОСОБА_3 за кордоном не перешкоджає піклуватися за непрацездатними батьками. В зв`язку з цим відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

17. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

18. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

19. За змістом частини першої та третьої статті 1 цього Закону Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

20. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

21. Частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

22. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

23. Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

24. За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

25. Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

26. Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

27. Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

28. Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

29. Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

30. Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

31. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

32. Підстави та порядок звільнення військовослужбовців з військової служби під час мобілізації визначені правовими нормами статті 26 Закону №2232-XII.

33. гідно з приписами підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

34. Як зазначено в абзаці тринадцятому пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

35. Апеляційний Суд враховує, що апелянтом до свого рапорту від 21.01.2025 року не було долучено акту обстеження сімейного стану військовослужбовця, так як відомості про такий акт відсутній в переліку додатків до такого рапорту від 21.01.2025 року.

36. Відповідач за результатами розгляду рапорту Позивача від 21.01.2025 року листом від 07.02.2025 року повідомив Позивача, що в задоволенні його рапорту відмовлено, так як долучена до рапорту копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №851082 не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду ОСОБА_2 .

37. Таке рішення відповідача узгоджується із вимогами Закону №2232-XII та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (надалі - Інструкція № 170).

38. Саме правовими нормами розділу "XII. Звільнення з військової служби" Інструкції №170 визначено алгоритм дій посадових осіб, зумовлених звільненням військовослужбовців з військової служби за відповідних підстав.

39. Апеляційний Суд, надаючи відповідь на питання чи були у позивача передбачені Законом № 2232-XII підстави для звільнення його з військової служби й відповідно у відповідача підстави для фактичної відмови щодо такого звільнення, зазначає таке.

40. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

41. Військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

42. Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.

43. Разом з цим, з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації військовослужбовці звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону № 2232-XII, а строк військової служби (дія контракту) продовжуються на строки, визначені статтею 23 Закону № 2232-XII. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення військовослужбовців у відставку у зв`язку із визнанням їх за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та наказів про звільнення військовослужбовців в запас на підставах, визначених статтею 26 Закону № 2232-XII.

44. Таким чином, з моменту 24 лютого 2022 року (Укази Президента України № 64/2022 та № 69/2022) військовослужбовці звільненню не підлягають, крім випадків, визначених статтею 26 Закону № 2232-XII.

45. За змістом підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII (тут і ділі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

46. Відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідность здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

47. Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

48. Таким чином «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.

49. Підстави та порядок звільнення військовослужбовців з військової служби під час мобілізації визначені правовими нормами статті 26 Закону №2232-XII.

50. Згідно з приписами підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

51. Як зазначено абзаці тринадцятому пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;

52. Апеляційний Суд враховує, що відповідач за результатами розгляду рапорту позивача від 21.01.2025 року листом від 07.02.2025 року повідомив Позивача, що в задоволенні його рапорту відмовлено, так як долучена до рапорту копія довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №851082 не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду ОСОБА_2 .

53. Таке рішення відповідача узгоджується із вимогами Закону №2232-XII та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (надалі - Інструкція № 170).

54. Саме правовими нормами розділу "XII. Звільнення з військової служби" Інструкції №170 визначено алгоритм дій посадових осіб, зумовлених звільненням військовослужбовців з військової служби за відповідних підстав.

55. Так, приписами пункту 12.11 Інструкції № 170 прямо зазначено, що перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

56. Апеляційний Суд погоджується з доводами відповідача, наведеними в листі від 07.02.2025 року та у відзиві на позов, що пунктом 26 частини 5 додатку 19 до Інструкції № 170 до такого переліку документів для звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з необхідністю догляду за одним із своїх батьків, який є особою з інвалідністю I чи II групи, долучається акт обстеження сімейного стану військовослужбовця.

57. Одночасно Апеляційний Суд вважає безпідставними доводи апелянта щодо необхідності при вирішенні спору врахувати правові норми пункту 14.10 цієї ж Інструкції № 170.

58. Правові норми пункту 14.10 цієї ж Інструкції № 170 як і весь розділ XIV регулюють особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в запасі в особливий період, а не відносини щодо звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

59. Апеляційний Суд враховує, що апелянтом долучено копію Акта обстеження сімейного стану Позивач як військовослужбовця. Вказаний акт не містить ні дати ні номера, але містить висновок, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-21).

60. Такий висновок виключає наявність у позивача права на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, так як у його матері наявні інші членів сім`ї першого ступеня споріднення, зобов`язані відповідно до закону її утримувати.

61. Апеляційний Суд вважає безпідставними доводи апелянта, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2024 року проживає у Фінляндії та навчається у докторантурі Йівяскльського університету, що виключає можливість його догляду за ОСОБА_2 .

62. Відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Також відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Тобто, конституційний обов`язок піклуватися та утримувати своїх непрацездатних батьків покладено на його працездатних дітей.

63. При цьому, виходячи з аналізу підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, проживання ОСОБА_3 (брата Позивача) за кордоном, не впливає на його обов`язок утримувати свою непрацездатну матір.

64. В контексті наведених норм та встановлених фактичних обставин, Апеляційний Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо того, що апелянт не надав доказів, що є єдиною працездатною особою, зобов`язаною відповідно до закону утримувати свою матір, що виключає його право на звільнення з військової служби під час воєнного стану в розумінні вимог підпункту "г" пункт 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

65. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

66. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

67. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

68. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

69. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

70. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.