Справа № 946/7220/25
Суддя: Дудник В. І.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/7220/25
Провадження №2-а/510/22/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В

Представник відповідача - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції надав суду відзив на позов, будучи належним чином повідомлений, до судового засідання не явився. Згідно доводів, викладених у відзиві, був категорично не згоден із вимогами позивача, зазначивши, що дійсно 01.08.2025р. водія ОСОБА_1 було зупинено на шляху слідування на транспортному засобі марки BMW 318I із номерним знаком НОМЕР_1 . Під час перевірки документів та візуального огляду автомобіля було встановлено, що у нього була перероблена система випускання відпрацьованих газів під час їх виходу, що знаходило відображення у підвищеному рівні шуму вихлопної системи, що є порушенням п. 31.4.6 в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Оскільки законодавством передбачені випадки притягнення особи до адмінвідповідальності без складання адмінпротоколу, відносно ОСОБА_1 була розглянута справа та винесена постанова про накладення на нього 340 грн. штрафу за порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_1 фіксувався на відео (на бодікамеру), відеозапис був наданий суду в якості доказу. Відповідач вважає, що виявлене переобладнання не відповідає комплектності і стану системи випускання відпрацьованих газів авто, а також вимогам підприємства-виробника КТЗ відповідно до моделі даного транспортного засобу. Суду були надані малюнки глушника для даної моделі авто, згідно якого повинна бути лише одна трубка для виходу відпрацьованих газів, а не дві. Стосовно процедури винесення постанови про накладення адмінстягнення зазначив, що ОСОБА_1 від надання письмових пояснень відмовився, жодних заяв або клопотань під час розгляду справи про адмінправопорушення не надав, у бланку постанови розписався, що права за ст. 268 КУпАП та право на оскарження йому роз`яснені та про те, що він отримав копію постанови про накладення адмінстягнення. Щодо питання не зазначення у постанові конкретного пункту порушення водієм ПДР України, відповідач вважає це формальним недоліком фіксації правопорушення, який за загальним правилом не може бути підставою для скасування відповідного рішення СВП та звільнення правопорушника від відповідальності. З урахуванням викладених у відзиві доводів, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволені позову, визнавши тим самим законність винесеної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

До судового засідання представники відповідачів - Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не явились, про час розгляду адмінсправи були належним чином повідомлені, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача ОСОБА_1 Гагашкіна Л.І. на задоволенні позову наполягала, надала в судовому засіданні відповідні пояснення.

З урахуванням отриманого судом від відповідача відзиву на позов, з`ясування правової позиції відповідача щодо заявлених у позові вимог, скорочених строків розгляду даної категорії адміністративних справ, належного повідомлення відповідачів, розгляд справи був проведений на підставі наявних у суду доказів у відсутності відповідачів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія супровідного листа відповідальної особи ДПП УПП в Одеській області від 11.09.2025р.; копія постанови серії ЕНА № 5370521 від 01.08.2025р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП; копія квитанції про поштове відправлення від ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянина України, оформленого на ім`я ОСОБА_1 ; копія свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки BMW 318I із номерним знаком НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; копія доручення ДПП УПП в Одеській області від 29.04.2025р. про вжиття додаткових заходів щодо виявлення водіїв, які використовують транспортні засоби, що мають технічні несправності; витяг з системи «ІПНП» з інформацією щодо ТЗ позивача; витяги з офіційної сторінки Одеської обласної державної адміністрації сайту Фейсбук, з сайту «Судова влада» та ін. із розміщенням інформації щодо заборони піротехніки та шумного транспорту ; витяг з офіційного сайту дилера автомобіля марки «BMW»; відеозапис на оптичному носії.

Позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника адвоката Гагашкіну Л.І., звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, зазначивши, що відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу він є зареєстрованим власником транспортного засобу автомобіля марки BMW 318I із номерним знаком НОМЕР_1 . 01.08.2025р. в о 18.30 год. в м.Одеса по вул. О.Вадатурського він керував вищевказаним транспортним засобом, коли був зупинений працівниками ДПП УПП в Одеській області. Після перевірки документів щодо особи водія, після візуального огляду транспортного засобу, на якому він рухався, йому було повідомлено, що в нього на транспорті перероблена система випускання відпрацьованих газів під час їх виходу та винесена постанова про накладення адміністративного стягнення штрафу в розмірі 340 грн. Із постановою про накладення адмінстягнення ОСОБА_1 не згодний, вважає її такою, що була постановлена із порушенням вимог КУпАП (в ній не зазначено конкретно, який пункт (підпункт) ПДР України був порушений, не вівся відеозапис фіксації порушення та розгляду справи про адмінправопорушення, у зв`язку із чим неможливо підтвердити той факт, що йому роз`яснювались процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАп та право на оскарження (що він спростовує), взагалі відеозапис за фактом виконаний не як безперервний процес, а тільки як фотофіксація номеру машини та двох виведених глушників).

На підставі вищенаведеного, позивач просить скасувати постанову серії ЕНА №5370521 від 01.08.2025р. про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки недотримання процесуальних норм є підставою для її скасування в суді, так як це порушує права особи, в т.ч. і право на захист, що гарантується Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Щодо поновлення пропущеного процесуального строку:

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу уповноважена посадова особа, яка складала протокол, робить про це відповідний запис та засвідчує його своїм підписом із зазначенням дати.

Постанова відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За змістом ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач має право звернутися до суду з заявою про його поновлення, в якій вказати про підстави для поновлення строку та зобов`язаний додати докази поважності причин його пропуску.

Вищевказані вимоги законодавства щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення дотримані не були.

Оскаржувана постанова не була вручена ОСОБА_1 , а наявні у постанові підписи ОСОБА_1 не підтверджені відеофіксацією і в даний час самим ОСОБА_1 спростовуються. Невручення Балуца В.М. копії постанови підтверджується і тим, що він, звернувшись до захисника адвоката, не мав змогу надати йому копію постанови за її відсутності, у зв`язку із чим ОСОБА_2 був зроблений запит до ДПП про витребування копії відповідної постанови, яка надійшла до адвоката 11.09.2025р.

Окрім цього, як вказує захисник, ОСОБА_1 раніше не зміг звернутися за наданням йому правничої допомоги, оскільки у період з 06.08.2025р. по 06.09.2025р. знаходився на підробітках у Вінницькій області, тобто не перебував за місцем свого мешкання.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки він може вважатися таким, що був пропущений з поважних причин.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У постанові по справі № 357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будьяких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будьякого доказу, якто наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, процесуальний строк, визначений для подачі адміністративного позову щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд поновлює, не вважаючи його пропущеним, приймаючи до розгляду адміністративну позовну заяву позивача (його представника).

Щодо встановлених судом обставин по суті оскаржуваної постанови:

Як виходить з матеріалів адміністративної справи та було встановлено в суді, ОСОБА_1 01.08.2025р. о 18.30 год. в м.Одеса по вул. О.Вадатурського керував автомобілем марки BMW 318I із номерним знаком НОМЕР_1 , у якого була перероблена система відпускання відпрацьованих газів під час їх виходу, чим порушив п. 31.4 ПДР керування водієм ТЗ, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічній експлуатації. Тоді ж, 01.08.2025р., відносно ОСОБА_1 було винесено постанову ЕНА №5370521 за ч. 1 ст. 121 КУпАП про накладення на нього штрафу в розмірі 340 грн.

Представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що станом на дату придбання транспортного засобу, будь-яких обмежень щодо експлуатації та технічної невідповідності вказаного транспортного засобу вимогам законодавства в сервісному центрі не встановлено. На момент проведення першої державної реєстрації транспортного засобу в Україні у автомобіля був наявний сертифікат відповідності конструкції і технічного стану. Під час судового засідання захисник пояснила, що зафіксовані на відео подвійні глушники не є переобладнанням системи випуску відпрацьованих газів, а є лише декоративною насадкою у вигляді подвійного глушника.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із пункту 1.1 ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як убачається з Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 3695772, ОСОБА_1 порушив п. 31.4 ПДР, а саме керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Разом з тим п. 31.4 ПДР містить в собі сім підпунктів з абзацами.

Згідно із п. 31.4 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: 31.4.1. Гальмові системи:…..; 31.4.2. Рульове керування:….; 31.4.3. Зовнішні світлові прилади:…; 31.4.4. Склоочисники і склообмивачі вітрового скла:…; 31.4.5. Колеса і шини: …; 31.4.6. Двигун: а) вміст шкідливих речовин у відпрацьованих газах або їх димність перевищують установлені стандартами норми; б) негерметична паливна система; в) несправна система випускання відпрацьованих газів; 31.4.7. Інші елементи конструкції:…

Однак, в оскаржуваній постанові, поліцейським належним чином не вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушив позивач, а лише зазначено, що позивачем порушено п. 31.4 ПДР України.

Суд також критично відноситься і до процесу відеофіксації начебто встановленого адмінправопорушення працівником ДПП. Так, суду у даній справі був наданий відеозапис, який був виконаний бодікамерою щодо порушення ОСОБА_1 01.08.2025р. Ознайомившись із ним, суд встановив, що за фактом він не фіксує ані момент зупинки водія, ані роз`яснення йому прав та обов`язків, ані процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, ані моменту підпису водієм постанови, ані вручення йому копії постанови. Натомість, він просто містить фрагментарне статичне відео (зведене майже до фото, без звуків, без коментарів, без зазначення дати) номера автомобіля та глушника у неробочому стані транспортного засобу. Будь-яких доказів того, що автомобіль технічно перевірявся або проводились будь-які заміри спеціальним приладом (наприклад, шумоміром) суду не надано. З урахуванням невизнання позивачем своєї вини, не надається змоги встановити, чи робочий цей глушник, чи це просто накладка (насадка) або дійсно капітально переобладнана система, які його шумові якості, рівень шуму з урахуванням різних обертів двигуна та ін.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Проте, ця відео зйомка поліцейськими повинна проводитися за умови дотримання певних умов: попередження водія про здійснення відеофіксації; на відеозапису має бути зафіксовано саме сутність вчиненого адміністративного правопорушення; у адміністративному матеріалі повинні бути зазначені відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснюється відеофіксація.

Частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, ПОВИННА МІСТИТИ ВІДОМОСТІ, ЗОКРЕМА ПРО ТЕХНІЧНИЙ ЗАСІБ, ЯКИМ ЗДІЙСНЕНО ФОТО АБО ВІДЕОЗАПИС! В разі недотримання цих вимог, відеозапис може взагалі вважатися у справі недопустимим доказом.

Вищевказані вимоги під час фіксації адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 не були дотримані.

Надаючи правову оцінку суті адміністративного правопорушення, вказаного у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Дійсно, наразі, а особливо із введенням на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією РФ проти України, існує проблема посилення контролю над використанням гучних транспортних засобів, зокрема автомобілів із модифікованими (переобладнаними) вихлопними системами «прямоточними глушниками» та «подвійною спортивною системою». На загальнодержавному рівні був внесений на розгляд законопроект №9564, зареєстрований у 2023р., а також законопроект №11372 у 2025р. про посилення відповідальності для водіїв транспортних засобів із гучним вихлопом. Вищевказаними законопроектами було запропоновано доповнити КУпАП ст. 121 -4 із призначенням відповідної міри адміністративної відповідальності. Однак, станом на теперішній час ці законопроекти, як закони в цілому не прийняті.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено відсутність належних та допустимих доказів факту порушення позивачем Правил дорожнього руху.

При складанні протоколу та прийнятті постанови інспектором УПП повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при дослідженні справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Також, працівники Національної поліції повинні не забувати, що їх завданням є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст.2 Закону України «Про Національну поліцію»), а ні виконувати лише тільки функцію карального органу, необхідно працювати на довіру громадян України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має гуртуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинення порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а постанова - скасуванню.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право у т.ч. скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В силу приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положення цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ЕНА №5370521 від 01.08.2025 року поліцейського 2 взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області - Склярук Андрія Олеговича у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 - визнати протиправною і скасувати її.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) 605 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суддя Вячеслав ДУДНИК