Справа № 420/19088/25
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЛЬНИЧЕНКО до Нижньодністровського національного природного парку про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЛЬНИЧЕНКО до Нижньодністровського національного природного парку про визнання протиправним та скасування наказу від 11 червня 2025 року №45 Щодо заборони знаходження відвідувачів парку на берегах р. Глибокий Турунчук.

Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 27.08.2025 судом ухвалено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача підтримали позовні вимоги, викладені у позовній заяві, зазначивши, що позивач є юридичною особою, яка зареєстрована та діє за законодавством України, до основних видів діяльності позивача відноситься надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), а також пасажирський річковий транспорт, що підтверджено витягом з ЄДРПОУ. Для здійснення вказаних видів діяльності позивач придбав у власність дачний будинок за адресою: Одеська область, Одеський район, тг.Маяківська, «Васильки» гідроспорудження, будівлі і споруди, будинок 3, який розташований на території відповідача, а саме на березі річки Глибокий Турунчук, право власності на яке підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав від 07.12.2023р. №357641131. Представники позивача вказали, що будинок використовується ним у власній господарській діяльності шляхом надання його у користування для короткострокового відпочинку фізичними особам-отримувачам вказаної послуги, які здійснюють відпочинок на березі Глибокого Турунчука, а при здійсненні зазначеного виду господарської діяльності позивач дотримується усіх необхідних обмежень щодо діяльності на території національного природного парку - відповідача. Також, позивач здійснює вид діяльності - перевезення пасажирів малими суднами, для чого ним отримано відповідний дозвіл, що підтверджено витягом Адміністрації судноплавства від 24.01.2025р. №28. Поряд з цим, як вказали представники позивача, як діючим законодавством України, так і Положенням «Про Нижньодністровський національний природний парк» не передбачено можливості встановлення інших обмежень у діяльності на території національного природного парку, окрім тих, що пов`язані із його функціональним зонуванням. Водночас, як вважають представники, не передбачено можливості заборони доступу всім відвідувачам національних природних парків до його ділянок поза межами заповідної зони, а також заборони зупинки човнів взагалі. Представники позивача, посилаючись на норми діючого законодавства та те, що, на їх думку, оскаржуваний наказ відповідача прийнятий всупереч законодавству України, із перевищенням повноважень відповідача та його керівника, встановлює протиправні обмеження у діяльності позивача вважають, що він підлягає скасуванню.

24.07.2025 та 02.09.2025 до суду від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву у яких представник відповідача вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Як зазначив представник, на теперішній час, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування та проект землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок, що входять до парку без вилучення, не затверджено. Межі парку в проекті створення визначені в описовій частині проекту формування території Нижньодністровського національного природного парку на території Біляївського, Білгород-Дністровського та Овідіопольського районів Одеської області, який є складовою та невід`ємною частиною проекту створення (копія додається). Відповідно до вказаної описової частині проекту формування території територія Глибокого Турунчука та його берегових смуг знаходиться в межах території природно-заповідного фонду Парку. Представник відповідача, посилаючись на положення Закону України «Про природно-заповідний фонд України», Положення про Нижньодністровський національний природний парк, зазначило, що спеціальна адміністрація парку в особі т.в.о. директора не тільки мала право на видання оспорюваного наказу, а й була зобов`язана застосувати заходи щодо заборони використання рекреаційного та природного ресурсу парку в межах прибережної частина протоки Глибокий Турунчук та його акваторії до відтворення природних екологічних систем. Крім того представник відповідача зазначив, що спільним наказом Оперативно-тактичного угрупування «Одеса» та Одеської обласної військової адміністрації №31/14 від 26.06.2025 до скасування/припинення воєнного стану було заборонено пересування та перебування громадян, іноземців та осіб без громадянства на правому та лівому березі річки Глибокий Турунчук, зупинку маломірних суден та інших плавзасобів на річки Глибокий Турунчук від річки Дністер до гирла річки Глибокий Турунчук.

08.09.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник товариства вказав, що не погоджується із відзивом відповідача. Так, представник вказав, що відзив на позов, на його думку, не містить обґрунтування того, яким чином «рекреаційний прес» в період з липня по грудень включно може бути підставою для безстрокової (без зазначення періоду дії) заборони знаходження відвідувачів на відповідній території; відзиву також не містить обґрунтування того, яким чином існування міграційного коридору риб (тобто - у водній площині) в осінні місяці, та на нерест в верхів`я цих річок повесні - пов`язано із вказаною цілорічною забороною знаходження відвідувачів на берегах р.Глибойки Турунчук, а також забороною зупинки човнів. Водночас представник наголосив, що оскаржуваний наказ взагалі не містить жодних заборон щодо рибальства (любительського та спортивного лову), чи добування інших водних ресурсів (зокрема раків) що, на його думку, додатково вказує на нерозсудливість та нелогічність вказаного наказу в контексті наведених у відзиві доводів на його обґрунтування.

15.09.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення, згідно яких представник відповідача вказав, що згідно протоколу №51 від 30.04.2025 засідання науково-технічної ради Нижньодністровського національного природного парку на підставі спостережень, проведених науковим відділом парку, було визначено, що стан екосистем прибережної смуги та суходолу, по обом берегам протоки Глибокий Турунчук можливо відновити тільки в результаті заборони використання рекреаційного та природного ресурсу парку в межах прибережної частини протоки Глибокий Турунчук та його акваторії до відтворення природних екологічних систем. Таким чином, як вказав представник, керівник парку керуючись п.3.6. Положення про парк та ст.14 закону про ПЗФ, на підставі ч.3 ст.7, ч.1 та 2 ст.21 Закону про ПЗФ, п.п. 4.3.2. та 4.4. Положення про парк та наукового обґрунтування, визначеного в протоколі засідання НТР Парку №51 від 30.04.2025 прийняв науково обґрунтоване та законне рішення, зазначене у наказі №45 від 11.06.2025.

03.11.2025 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких представник наголосив на тому, що зазначені позивачем об`єкти нерухомого майна не розташовані на березі протоки Глибокий Турунчук, адреса об`єкту нерухомості, яка зазначена в Державному реєстрі речових прав (ДРРП) не містить посилання на таке розташування. При цьому, як вказав представник відповідача, на березі протоки Глибокий Турунчук відсутні будь-які причальні споруди до яких навіть фізично можливе причалювання малих суден. В свою чергу на правому березі річки Дністер, в районі розташування зазначених позивачем об`єктів нерухомості, розташована база №5 для стоянки маломірних суден, яка належить ТОВ «РСТ «Придністровець» та офіційно включена до переліку відкритих баз для стоянки маломірних суден Одеської області. Представник відповідача зазначив, що починаючи з 01.01.2023 р. у позивача відсутні будь-які договори, укладені із адміністрацією Парку. Тобто, позивач відповідно до вимог діючого законодавства України взагалі не має права на здійснення зазначених ним видів господарської діяльності у зв`язку із відсутністю укладених із позивачем, як установою природно-заповідного фонду, договорів про рекреаційну діяльність.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом від 11 червня 2025 року №45 Щодо заборони знаходження відвідувачів парку на берегах р. Глибокий Турунчук, на виконання вимог Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на підставі Положення про Нижньодніпровський національний природний парк, затвердженого наказом Міндовкілля України від 31.08.2020 №114 (у редакції наказу Міндовкілля 07.09.2021 року №578) та у зв`язку з руйнуванням територій мешкання рідкісних видів тварин, під час здійснення рекреаційної діяльності, на підставі рішення НТР Парку від 30.04.2025р. № 51, під головуванням Кубишка С.П., щодо раціонального використання природних ресурсів в умовах антропогенного навантаження на біоту прибрежної частини протоки Глибокий Турунчук в межах Парку, доповідної записки начальника науково-дослідного відділу від 17.01.2025 №27, з метою відтворення цінних природних комплексів Парку, прийнято рішення:

-заборонити з 15 червня 2025 року до особового розпорядження керівництва Парку, знаходження відвідувачів Парку на берегах р. Глибокий Турунчук та зупинку човнів у межах його акваторії, до відновлення природного стану його берегових смуг;

-т.в.о, заступника директору - начальнику науково-дослідного відділу ОСОБА_1 , започаткувати системні спостереження за станом відтворення представників рослинного та тваринного світу у межах згаданих територій, зазначених у п.1 наказу;

- начальнику відділу еколого-освітньої роботи ОСОБА_2 забезпечити інформування громадськості про заборону знаходження відвідувачів Парку, на берегах р.Глибокий Турунчук та зупинку човнів у межах його акваторії, через засоби масової інформації (преса, радіо, телебачення, інтернет-ресурси);

- відділу державної охорони природно-заповідного фонду, Маяківському та Біляївському природоохоронним науково-дослідним відділенням забезпечити належний контроль за дотриманням вимог цього наказу.

Позивач, не погоджуючись із прийняттям вказаного наказу, звернувся до суду із цим позовом.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначені Законом України «Про природно-заповідний фонд України» від 16 червня 1992 року

№ 2456-XII, згідно ст.1 якого завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі.

У відповідності до положень ч.1 ст.5 Закону № 2456-XII завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону

Згідно положень ст.6 Закону № 2456-XII території та об`єкти, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську, а також історико-культурну цінність, підлягають комплексній охороні, порядок здійснення якої визначається положенням щодо кожної з таких територій чи об`єктів, яке відповідно до цього Закону та законодавства України про охорону пам`яток історії та культури затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері культури.

Згідно положень ч.1-3 ст.7 Закону № 2456-XII землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Основні засоби збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлені ст.8 Закону № 2456-XII, якою встановлено, що збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом: встановлення заповідного режиму; організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання; додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля; запровадження економічних важелів стимулювання їх охорони; здійснення державного та громадського контролю за додержанням режиму їх охорони та використання; встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення широкого міжнародного співробітництва у цій сфері; проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 20 Закону № 2456-XII встановлено, що національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань: збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення наукових досліджень природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розробка наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища та ефективного використання природних ресурсів; проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

Частиною 2 ст.21 Закону № 2456-XII встановлено, що на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Пунктом 2.2. Положення про Нижньодністровський національний природний парк, затверджений наказом Міндовкілля України від 31.08.2020 №114 основними завданнями Парку є: збереження цінних природних, ландшафтних та історико-культурних комплексів та об`єктів пониззя річки Дністра, насамперед видів тваринного і рослинного світу та природних оселищ, занесених до Червоної книги України та міжнародних Червоних списків, міжнародних природоохоронних територій; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних комплексів та об`єктів; організація та здійснення наукових, науково-дослідних робіт, у тому числі з вивчення природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розроблення та впровадження наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища, збереження та охорони окремих видів флори та фауни, відновлення порушених екосистем, управління та ефективного використання природних ресурсів, організації та проведення моніторингу ландшафтного та біологічного різноманіття; проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

У відповідності до п.4.4. Положення №114 на території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території Парку, в тому числі мисливство.

Відповідно до п. 4.5. Положення №114 у межах Парку забороняється: погіршення стану збереження водно-болотних угідь міжнародного значення «Межиріччя Дністра - Турунчука» і «Північна частина Дністровського лиману», території Смарагдової мережі Європи «Нижньодністровський національний природний парк», середовищ перебування (зростання) видів тваринного та рослинного світу і природних оселищ, занесених до Червоної книги України та міжнародних Червоних списків; у період масового розмноження диких тварин, з 1 квітня до 15 червня проведення робіт та заходів, які є джерелом підвищеного шуму та неспокою 9 (пальба, проведення вибухових робіт, феєрверків, санітарних рубок лісу, проведення ралі та інших змагань на транспортних засобах); здійснення заходів з поліпшення санітарного стану лісів навколо місць гніздування занесених до Червоної книги хижих птахів; розорювання або в інший спосіб пошкодження, ліквідація природних місць мешкання диких тварин (нір, барлогів, гнізд тощо).

Пунктом 4.6 Положення визначено, що використання природних ресурсів на території Парку здійснюється у загальному та спеціальному порядках. Загальне використання природних ресурсів здійснюється відповідно до цього Положення, Проекту організації території Парку та з урахуванням вимог режиму території. Забезпечення додержання режиму території Парку під час використання природних ресурсів у загальному порядку покладається на його адміністрацію. Спеціальне використання природних ресурсів у межах території Парку здійснюється на підставі дозволів, виданих уповноваженими органами на місцях у сфері охорони навколишнього природного середовища в межах лімітів, затверджених Міндовкілля.

У відповідності до положень п.3.6 Положення директор Парку: здійснює керівництво роботою адміністрації Парку та несе відповідальність за виконання покладених на неї завдань; забезпечує виконання завдань, визначених у пункті 2.2. розділу 2 «Мета створення і завдання» Положення; представляє Парк в органах державної влади, місцевого самоврядування, судових органах, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності та у відносинах з трудовим колективом; розпоряджається за погодженням із Міндовкілля коштами та майном Парку у порядку, встановленому законодавством; відповідає за результати діяльності перед Міндовкілля; видає у межах своєї компетенції накази; визначає функціональні обов`язки працівників Парку; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Так, наказом від 11 червня 2025 року №45 Щодо заборони знаходження відвідувачів парку на берегах р. Глибокий Турунчук, прийнято рішення заборонити з 15 червня 2025 року до особового розпорядження керівництва Парку, знаходження відвідувачів Парку на берегах р. Глибокий Турунчук та зупинку човнів у межах його акваторії, до відновлення природного стану його берегових смуг.

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що підставою для його прийняття стало рішення НТР Парку від 30.04.2025р. № 51, під головуванням Кубишка С.П., щодо раціонального використання природних ресурсів в умовах антропогенного навантаження на біоту прибрежної частини протоки Глибокий Турунчук в межах Парку.

Згідно протоколу засідання науково технічної ради Нижньодністровського національного природного парку №51 від 30.04.2025, у результаті спостережень, проведених науковим відділом Парку впродовж 2024 року було встановлено значне погіршення стану прибережної смуги та суходолу, по обом берегам протоки Глибокий Турунчук. Суміжні ділянки плавнів з зазначеними вище територіями є ключовими для відновлення та розширення територій мешкання цінних видів ссавців, оскільки саме ці території максимально відповідають необхідним умовам їх існування. Саме тут сформовані потужні рослинні угрупування водно-болотяної рослинності, які формують середовища з високим рівнем захисник характеристик. Протока Глибокий Турунчук є основним міграційним коридором для багатьох видів риб, в т.ч. його маточного поголів`я з Дністровського лиману до зимувальних ям р. Дністер та р.Турунчук в осінні місяці, та на нерест в верхів`я цих річок повесні. З огляду на це, на період міграцій, тобто з початку вересня кожного року і до періоду заборони на зазначеній ділянці парку рибальство, з метою збереження маточного поголів`я промислових видів риб, має бути вкрай обмежено, або заборонено.

На підставі вищезазначеного, на засіданні НТР Парку було прийнято рішення: « 1.Заборонити використання рекреаційного та природного ресурсу Парку в межах прибережної частини протоки Глибокий Турунчук та його акваторії до відтворення природних екологічних систем. 2. Після відновлення природного стану рослинності провести додаткові науководослідні роботи з метою з`ясування стану ділянок мешкання рідкісних видів ссавців та з`ясувати їх наявність 3. За умови відновлення природного стану вище згаданих берегових смуг протоки Глибокий Турунчук надати пропозиції щодо оптимізації використання рекреаційного ресурсу в межах зазначених ділянок. 4. З метою регулювання використання рекреаційного ресурсу на Глибокому Турунчуку пропонуємо регламентувати поведінку рекреантів - організація любительського рибальства, рекреаційної діяльності тощо. 6.Прийняти до уваги пропозицію що після відтворення природного рослинного покриву задіяти для рекреації один з берегів. Другий беріг визначити як науковий полігон, як багаторічний експеримент з дослідженнями динаміки відновлення рослинності та відтворення і функціонування природних екологічних систем».

Враховуючи вищевикладене, протокол засідання науково технічної ради Нижньодністровського національного природного парку №51 від 30.04.202, яким в результаті спостережень, проведених науковим відділом Парку впродовж 2024 року було встановлено значне погіршення стану прибережної смуги та суходолу, по обом берегам протоки Глибокий Турунчук, суд приходить висновку, що директор парку, приймаючи наказ від 11 червня 2025 року №45 Щодо заборони знаходження відвідувачів парку на берегах р. Глибокий Турунчук, діяв у порядку та на підставі діючого законодавства України, в інтересах покращення стану навколишнього природного середовища та підвищення рекреаційної цінності території національного природного парку.

Щодо посилання позивача на те, що зазначений наказ позбавляє його права на користування нерухомим майном, право власності на яке підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав, суд зазначає що позивачем не доведено та не надано до суду належні та допустимі докази того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, позбавив його права користування його майном.

Водночас, суд враховує, що Нижньодністровським національним природним парком було укладено договір №3-Р від 31.05.2018 р. про співпрацю у сфері рекреаційної діяльності (копія договору додається) із ТОВ «Хозяюшка» () (з 16.09.2019 змінено найменування на ТОВ «Мельниченко»), строк дії якого закінчився 31.12.2022 р.

Поряд з цим, рішенням Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 р. в справі №916/101/24 серед іншого було прийнято рішення про визнання вищевказаного договору №3-Р від 31.05.2018 р недійсним.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЛЬНИЧЕНКО до Нижньодністровського національного природного парку про визнання протиправним та скасування наказу від 11 червня 2025 року №45 Щодо заборони знаходження відвідувачів парку на берегах р.Глибокий Турунчук, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЛЬНИЧЕНКО відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.