Справа № 200/2717/25
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду

16 грудня 2025 року Справа № 200/2717/25 м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Садовий Ігор Вікторович, розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №200/2717/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 по справі №200/2717/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, в розмірі до 100 000,00грн (сто тисяч гривень) в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за періоди з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 11.10.2023 та з 19.10.2023 по 31.10.2023;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, в розмірі до 100 000,00грн (сто тисяч гривень) в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого після тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 11.10.2023 та з 19.10.2023 по 31.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.08.2025 по справі № 200/2717/25 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 по справі №200/2717/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто заявнику.

20.10.2025 видано виконавчий лист.

10.12.2025 (вх.№61940) до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у якій заявник просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі №200/2717/25;

- постановити та направити окрему ухвалу до Військової частини НОМЕР_2 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов не виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі № 200/2717/25;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 протягом 30 днів повідомити суд про вжиті заходи на виконання окремої ухвали.

Ухвалою суду від 10.12.2025 заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 КАС України призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.

На підставі приписів частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

11.12.2025 (вх.№62219) до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника Військової частини НОМЕР_2 , у якій останній заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України. В обґрунтування заперечень проти задоволення заяви, зокрема, зазначено, що згідно довідки- розрахунок від 07.08.2025 премії за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до ПКМУ №168 від 28.02.2022 ОСОБА_1 за рішенням суду у справі №200/2717/25 нараховано кошти у сумі 111 612,91грн. Оскільки Військова частина НОМЕР_2 перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 і не є розпорядником коштів, то у неї не має можливості самостійно здійснювати такі виплати. Тому, з метою виконання судових рішень Військова частина НОМЕР_2 щомісячно направляє забезпечувальному фінансовому органу відповідні Заявки-розрахунки. На цей час відповідні кошти для виконання судового рішення у справі №200/2717/25 на розрахункові рахунки Військової частини НОМЕР_2 не надходили. Після надходження коштів рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі №200/2717/25 буде виконано негайно.

Розглянувши вищевказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статі 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Вказана норма кореспондується з частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання або неналежне виконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006р., пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002р., «Ромашов проти України» від 27.07.2004р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005р., та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009р.).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Як передбачає частина перша статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини третьої статті 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (частина 6 статті 383 КАС України).

Слід зазначити, що вирішуючи питання щодо визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень допущених при виконанні рішення суду протиправними, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання протиправності дій/бездіяльності відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинених на виконання рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконання судового рішення відповідачем 07.08.2025 складено довідку-розрахунок премії за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до ПКМУ №168 від 28.02.2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 за рішенням суду нараховано додаткову винагороду за періоди з 01.09.2023 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 11.10.2023 та з 19.10.2023 по 31.10.2023 у загальній сумі 111 612,91грн.

Натомість матеріали заяви не містять доказів виплати ОСОБА_1 , нарахованих на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №200/2717/25 сум.

Водночас, з наданих представником відповідача копій основних заявок-розрахунків за період вересень-грудень 2025 року встановлено, що у зв`язку з відсутністю коштів військова частина НОМЕР_2 щомісячно звертається до Фінансового економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 за отримання коштів для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», у тому числі для виплати ОСОБА_1 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №200/2717/25.

Таким чином, не повне виконання рішення суду фактично зумовлено лише відсутністю виділення відповідачу додаткових асигнувань на відповідні цілі.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав вважати, що відповідач наразі ухиляється від виконання судового рішення, оскільки виконання відбувається в порядку черговості виконання рішень судів, в умовах відсутності бюджетного фінансування та в період дії воєнного стану в Україні, коли фінансові ресурси держави закумульовані на потребах оборони країни.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем вживаються залежні від нього дії спрямовані на виконання рішення суду, а тому підстави для визнання противоправною бездіяльності військової частини НОМЕР_2 щодо невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі №200/2717/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 повністю відсутні.

Крім того суд звертає увагу, що задля примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.07.2025 у справі №200/2717/25 позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

03.12.2025 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянуто заяву ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчих листів по справі №200/2717/25 та винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№ 79728790.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.12.2021 по справі № 9901/235/20 зазначила, що стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви. Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону № 1404-VIII, і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України.

Водночас, судом встановлено, що заявником до вищевказаної заяви не додано належних, достатніх, юридично спроможних доказів на підтвердження того, що примусовий порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Тобто, позивачем не окреслено та не надано беззаперечних доказів, які б підтверджували необхідність наразі для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у справі № 200/2717/25.

На підставі вищевикладеного, проаналізувавши матеріали справи та враховуючи, що виконавче провадження ВП№ 79728790 з виконання рішення по даній справі не завершене, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, а тому суд не вбачає підстав для застосування статей 249, 383 КАС України.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 241, 248, 256, 383 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі №200/2717/25 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Садовий