Справа № 640/7960/20
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Справа № 640/7960/20 Провадження № ЗП/280/221/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (б-р., Дружби Народів, буд. 28, м. Київ, 01103) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №3246 від 27.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем поза межами строку проведення повної перевірки декларації позивача за 2017 рік, а також без перевірки відомостей, одержаних від Національного антикорупційного бюро України, а саме без одержання відомостей від держателя комерційного реєстру компаній Австрії. Також зазначає про помилковість висновків відповідача про те, що позивач станом на дату внесення відомостей до декларації був кінцевим бенефіціарним власником (контролером) частки 51% у ТОВ «Ambikom Gmbh» (Австрія)/

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2020 було відкрите спрощене позовне провадження у справі №640/7960/20.

05.05.2020 від відповідача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач зазначив, що повна перевірка декларації позивача за 2017 рік проведена відповідачем з додержанням строків її проведення, оскільки під час її проведення було відповідачем було направлено запити до Генеральної прокуратури Австрії та Спеціальної прокуратури по боротьбі з корупцією. Оскільки відповіді на зазначені запити протягом розумного строку не отримана, то відповідачем було продовжено перевірку та прийнято оскаржуване рішення. Також зазначає, що порушення процедури ухвалення рішення може бути підставою для скасування такого рішення лише за умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. Тому порушення порядку збирання та використання інформації під час проведення повної перевірки декларації позивача не може бути єдиною підставою для скасування оскаржуваного рішення. Інформація про наявність у позивача частки у статутному капіталі австрійської компанії «Ambikom Gmbh» одержана відповідачем листом Національного антикорупційного бюро від 25.03.2019 №042-201/10050. Позивач не скористався правом надання пояснень на запити відповідача щодо причин невідображення у декларації за 2017 рік відомостей про австрійську компанію «Ambikom Gmbh». Вважає, що позивачем порушені вимоги п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі Закон №1700). Також зазначає, що інформація про укладання між ОСОБА_2 та позивачем трастової угоди від 01.04.2015 у відповідача була відсутня. Також вважає, що оскаржуване рішення не породжує для позивача будь-яких негативних наслідків. Просить відмовити у задоволенні позову.

13.05.2020 від представника позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання про продовження строку на подання відповіді на відзив.

09.06.2020 від представника позивача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив представник зазначив, що строк з дня надіслання запиту до державних органів Австрії до дня прийняття оскаржуваного рішення не може бути визнаний розумним строком. Використані відповідачем копії документів щодо наявності у позивача частки у статутному капіталі австрійської компанії «Ambikom Gmbh» на переконання представника є недопустимими та неналежними доказами. Зазначає про безпідставність тверджень відповідача про належність позивачу корпоративних прав в австрійській компанії «Ambikom Gmbh», оскільки відповідно до трастової угоди бенефіціарним власником 51 % акцій цієї компанії належить ОСОБА_3 , а позивач є лише номінальним власником цих акцій.

07.08.2020 від відповідача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає про додержання строку проведення повної перевірки декларації позивача, наводить обґрунтування тривалості зупинення повної перевірки та використання інформації про наявність у позивача корпоративних прав в австрійській компанії «Ambikom Gmbh», зазначаючи про ненадання позивачем будь-яких пояснень під час повної перевірки. Факт участі позивача у зазначеній компанії підтверджується доданими до позову документами. Також наполягає на тому, що оскаржуване рішення не порушує прав позивача.

11.11.2020 від відповідача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ Окружним адміністративним судом міста Києва справу надіслано до Київського окружного адміністративного суду.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом передано справу до Запорізькому окружному адміністративному суду.

Справа надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду та 21.02.2025, відповідно до вимог статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, адміністративну справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Киселю Р.В.

Ухвалою від 25.02.2025 справу було прийнято до провадження, призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, запропоновано учасникам справи надати додаткові доводи та заперечення, пояснення щодо позовних вимог та докази на їх підтвердження протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали.

Станом на дату постановлення цього рішення будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надійшло.

Ухвалою від 16.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач з 06.09.2016 по 29.08.2019 мав статус народного депутата України та в силу вимог Закону №1700 подавав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням відповідача від 11.02.2019 №446 була розпочата повна перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі позивача за 2017 рік.

29.03.2019 до відповідача від Національного антикорупційного бюро України надійшло звернення ГО «Центр протидії корупції» від 11.03.2019 №19_0311_ЦПК про можливе подання позивачем завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Зокрема, в цьому зверненні зазначено, що позивач у розділі 8 «Корпоративні права» і розділі 9 «Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї» декларації за 2017 рік відомості про компанію «Ambikom Gmbh» (Австрія), частка якого у загальному статутному капіталі складає 17 850 євро. Такі відомості отримано авторами звернення з австрійського реєстру юридичних осіб.

08.04.2019 в адресу позивача відповідачем був надісланий лист №41-01/26837/19, в якому відповідач просив позивача надати, протягом 10 робочих днів з дня одержання цього запиту, пояснення та копії підтвердних документів:

з приводу виконання позивачем вимог Закону стосовно обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а також будь-яку іншу інформацію (документи), яка дасть можливість встановити дотримання позивачем вимог статті 25 Закону №1700,

інформацію стосовно виконання позивачем вимог Закону щодо передачі в управління майна та корпоративних прав австрійської компанії «Ambikom Gmbh» (Австрія) із наданням нотаріально засвідчених копій відповідних договорів.

Рішенням відповідача від 12.04.2019 №1026 був продовжений на 30 календарних днів строк проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі позивача.

Листом від 25.04.2019 №362 позивач повідомив відповідача, що 11.04.2019 ним отриманий вищезазначений лист відповідача від 08.04.2025 та просив надати інформацію та/або у разі наявності копії підтвердних документів, які свідчать про те, що позивач є засновником австрійської фірми «Ambikom Gmbh».

Листом від 30.05.2019 №41-01/45930/19 відповідач повторно запитав від позивача ту саме інформацію та надав позивачу копію витягу з реєстру компаній Австрії на 2 аркушах.

Листом від 14.06.2019 №14/06-19 позивач поінформував відповідача, що 03.06.2019 ним отриманий повторний запит №41-01/45930/19 від 30.05.2019 із копіями запитуваних позивачем документів та зазначив, що надана відповідачем копія не відповідає вимогам щодо належної легалізації документів, що виходять з органів державної влади іноземних держав.

16.04.2019 відповідачем був надісланий лист в адресу австрійської фірми «Ambikom Gmbh» щодо надання статуту (положення) або інших установчих документів, які регламентують систему управління цієї компанії станом на 07.10.2016 та 31.12.2017; щодо входження позивача до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради цієї компанії станом на 07.10.2016, 31.12.2017 та за період з 06.09.2016 дотепер. Цей лист вручено адресату 25.04.2019.

Листом від 14.05.2019 австрійська фірма «Ambikom Gmbh» відмовила у наданні відповідачу запитуваної інформації.

16.04.2019 відповідачем був надісланий лист №10-24/29216/19 в адресу Федерального міністра з конституційних питань, реформ, дерегулювання та юстиції республіки Австрія щодо надання статуту (положення) або інших установчих документів, які регламентують систему управління цієї компанії станом на 07.10.2016 та 31.12.2017; щодо входження позивача до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради цієї компанії станом на 07.10.2016, 31.12.2017 та за період з 06.09.2016 дотепер. Цей лист вручено адресату 25.04.2019.

За інформацією відповідача відповідь на зазначений запит не отримана.

Оскаржуваним рішенням відповідача від 27.09.2019 №3246 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України» було вирішено наступне:

«1. Суб`єкт декларування при складанні та поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік (виправленої) зазначив недостовірні відомості про: дату набуття ним права на об`єкт нерухомості, вартість транспортного засобу, який належить члену сім`ї (дружині) на праві власності, джерела отриманих ним та членом сім`ї (дружиною) доходів, не вказавши відомості про : об`єкти нерухомості, які використовуються членами сім`ї (дружиною, дітьми) на будь-якому праві для проживання на кінець звітного періоду, власника об`єкта, який належить йому на праві оренди, транспортний засіб, який належить йому на праві користування, наявність у нього та члена сім`ї (дружини) корпоративних прав на юридичну особу, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) якого він являється, доходи, отримані членом сім`ї (дружиною), чим не дотримано вимоги пунктів 2, 3, 5, 5-1, 7 частини першої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Недостовірні відомості відрізняються від достовірних на суму, що перевищує 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на день подання декларації.

У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого статтею 366-1 Кримінального кодексу України.

2. Суб`єкт декларування не дотримав вимог частин п`ятої статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» при визначенні вартості транспортного засобу, який належить члену сім`ї (дружині) на праві власності.

3. Встановлено порушення вимог статті 36 Закону України «Про запобігання корупції». Порушень вимог статті 25 Закону не встановлено.

4. Правові підстави для встановлення ознак незаконного збагачення відсутні.

5. Доручити уповноваженій особі-заступнику керівника відділу проведення повних перевірок Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя ОСОБА_4 повідомити суб`єкта декларування ОСОБА_1 про прийняте рішення та вжити заходів для створення в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, можливості подання ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік з достовірними відомостями.

6 Контроль за виконанням цього рішення покласти на заступника Голови Національного агентства з питань запобігання корупції Патюка С.С.

7. Рішення може бути оскаржене в судовому порядку».

Зазначені висновки обґрунтовані наведеними на стор. 3-10 оскаржуваного рішення обставинами.

При цьому обставини щодо яких позивачем заявлений цей позов є лише частиною з виявлених під час повної перевірки декларації позивача «порушень».

Зокрема, в провину позивачу ставиться:

1. Не зазначення відомостей про об`єкти нерухомості: відомості про об`єкти нерухомості, які на будь-якому праві використовували члени його сім`ї для проживання на кінець звітного періоду (пп.1.1); квартиру загальною площею 63,10 кв. м в м. Коломия Івано-Франківської області (право власності у позивача виникло з 22.04.2003) (пп. 1.2); відомості про власника офісу загальною площею 52 кв. м без зазначення відомостей про його власника (пп. 1.3).

2. У розділі 6 «Цінне рухоме майно транспортні засоби» декларації: не зазначив відомості про автомобіль CHEVROLET LACETTI NA19B, який перебував у користуванні позивача з 07.12.2012 по 07.12.2022 (вартість не встановлена) (пп. 2.1); зазначив відомості про вартість квадроцикла JINLING JLA-13-2 (13 300,00 грн), який належить дружині позивача, відмінну від його вартості зазначеної в АІС Національний банк даних «Автомобіль» (15 333,60 грн) (пп.2.2).

3. У розділі 8 «Корпоративні права» декларації: не зазначив відомості про наявність у нього корпоративних прав у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ambikom Gmbh» (Австрія), вартість належної позивачу частки в цьому товаристві визначена відповідачем у 450 798,73 грн (пп. 3.1); не зазначив відомості про наявність у дружини корпоративних прав у ТОВ «Коломияміськбуд» вартістю 5 170,00 грн (пп. 3.2).

4. У розділі 9 «Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або член його сім`ї» декларації: позивач не зазначив відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю «Ambikom Gmbh» (Австрія), в якому він є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) (п. 4).

5. У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації: не зазначений дохід дружини позивача щомісячна допомога при народженні 1-ї дитини (10 320,00 грн) (пп. 5.1), від продажу нерухомого майна (12 009,00 грн) (пп. 5.2); зазначив відомості про свої та дружини доходи у вигляді процентів, вказавши себе та дружину їх джерелами (пп. 5.3).

За результатами з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що позивач відобразив недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 478 297,73 грн, що перевищує 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на день подання декларації.

Оскаржуване рішення було надіслано в адресу позивача та отримана ним 15.10.2019. Також, за твердженням позивача копію оскаржуваного рішення було розміщено на офіційній сторінці відповідача в мережі Інтернет (станом на дату надходження справи до Запорізького окружного адміністративного суду та її розгляду судом оскаржуване рішення відсутнє на офіційній сторінці відповідача в мережі Інтернет).

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено Законом №1700 (тут і далі в редакції, яка була чинною станом на день прийняття оскаржуваного рішення).

Як визначено частиною першою статті 4 Закону №1700, Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 8 частини першої статті 11 Закону №1700-VII визначено, що до повноважень Національного агентства належать, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 50 Закону №1700 визначалось, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може здійснюватися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.

Обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

Обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.

Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених частиною сьомою статті 46 цього Закону.

Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

У разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей Національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

Як встановлено зі змісту оскаржуваного рішення, перевірка декларацій позивача за 2017 рік проведена на підставі абзацу другого частини першої статті 50 Закону №1700, п. 1, абз. 10 п. 2 розділу ІІІ Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.02.2017 №56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.02.2017 за №201/30669 (далі Порядок №56 в редакції, яка була чинною в період проведення повної перевірки декларації позивача).

За приписами п. 1 розділу ІІІ Порядку №56 складовими предмета повної перевірки декларації є:

з`ясування достовірності задекларованих відомостей;

з`ясування точності оцінки задекларованих активів;

перевірка на наявність конфлікту інтересів;

перевірка на наявність ознак незаконного збагачення.

Щодо доводів позивача про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення поза межами строку проведення повної перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку №56 початком здійснення повної перевірки декларації є наступний за днем прийняття рішення про проведення перевірки робочий день.

А даному випадку днем початку повної перевірки є 12.02.2019 (оскільки рішення №446 про проведення такої перевірки прийнято 11.02.2019).

Пунктами 12-14 Порядку №56 визначалось, що повна перевірка декларації за цим Порядком здійснюється упродовж 60 календарних днів з дня прийняття Рішення про проведення перевірки.

У разі необхідності строки проведення повної перевірки декларації можуть бути продовжені, але не більше ніж на сукупний строк у 30 календарних днів. Рішення про продовження повної перевірки декларації приймається Національним агентством у випадку неотримання відповідей та/або інформації по суті, необхідних для проведення повної перевірки декларації, у відповідь на запити (листи) Національного агентства до:

1) державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань;

2) суб`єкта декларування з проханням надати пояснення щодо відомостей, зазначених у декларації.

Перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється у таких випадках:

1) звернення до суду з метою отримання інформації стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - підприємця;

2) направлення запиту на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

У зазначених випадках перебіг строку повної перевірки декларації зупиняється з дня відкриття судом провадження у справі (направлення відповідного запиту) до дня набрання законної сили рішенням суду (отримання відповіді на зазначений запит).

Зупинення перебігу строку повної перевірки декларації можливе в межах строків, визначених абзацами першим та другим пункту 14 цього розділу.

Суд зазначає, що в період з дати прийняття рішення про проведення повної перевірки декларації позивача до дати прийняття оскаржуваного рішення пункт 14 розділу ІІІ Порідку №56 не містив інформації щодо строків повної перевірки.

З наведеного вбачається, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем поза межами визначеного дев`яностоденного строку (з урахуванням рішення про продовження строку перевірки від 12.04.2019).

Відповідач заперечуючи проти твердження позивача про перевищення строку для прийняття оскаржуваного рішення посилається на приписи п. 14 Порядку №56 щодо зупинення повної перевірки у зв`язку з надісланням запиту до державних органів республіки Австрія.

Судом встановлено, що 16.04.2019 відповідачем був надісланий лист №10-24/29216/19 в адресу Федерального міністра з конституційних питань, реформ, дерегулювання та юстиції республіки Австрія (з незрозумілих суду причини у відзиві відповідач зазначає, що надіслав цей запит в адресу Генеральної прокуратури Австрії та Спеціальної прокуратури по боротьбі з корупцією) щодо надання статуту (положення) або інших установчих документів, які регламентують систему управління цієї компанії станом на 07.10.2016 та 31.12.2017; щодо входження позивача до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради цієї компанії станом на 07.10.2016, 31.12.2017 та за період з 06.09.2016 дотепер. Цей лист вручено адресату 25.04.2019.

З цього приводу суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу чи інформації з приводу надіслання зазначеного запиту в адресу Федерального міністра з конституційних питань, реформ, дерегулювання та юстиції республіки Австрія. Відповідачем суду не надана інформація щодо того, з яких підстав відповідач вважає, що запитувана інформація, яка зазвичай надається на платній основі, наявна чи повинна бути наявна у зазначеної посадової особи іноземної держави.

За приписами абз. 8 п. 6 розділу ІІІ Порядку №56 у разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов`язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

Оскаржуване рішення, всупереч вимогам абз. 8 п. 6 розділу ІІІ Порядку №56, не містить жодного посилання на те, що тривалість проведення повної перевірки обумовлена будь-якою з наведених в зазначеній нормі причин (відсутнє будь-яке посилання на будь-які запити, окрім запитів в адресу позивача).

Відтак, суд висновує про прийняття оскаржуваного рішення відповідачем поза межами строку проведення повної перевірки, при цьому вихід за межі цього строку в оскаржуваному рішення жодним чином не обґрунтовано.

В постанові Верховного Суду від 21.03.2023 у справі №640/19806/18 наведена наступна правова позиція:

«69. Важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, строків проведення повної перевірки декларації та прийняття за її наслідками відповідного рішення НАЗК, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.

70. Таке процесуальне порушення порядку проведення перевірки, в свою чергу, зумовлює виникнення у позивача стану правової невизначеності, ставить під сумнів результати самої перевірки та є підставою для визнання протиправним рішення, прийнятого за результатами проведення такої перевірки.

71. Такі висновки узгоджуються із позицією, неодноразово висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 640/20683/18, від 12 квітня 2021 року у справі №826/9366/18, від 29 грудня 2020 року у справі №826/7335/18, від 21 січня 2021 року у справі №813/2800/18».

Щодо доводів позивача про порушення під час прийняття оскаржуваного рішення порядку використання джерел інформації.

Відповідно до пунктів 5-7 розділу ІІІ Порядку №56 повна перевірка декларації передбачає такі дії:

1) аналіз відомостей про об`єкти декларування (об`єкти нерухомості; об`єкти незавершеного будівництва (в тому числі інформація щодо власника або користувача земельної ділянки); цінне рухоме майно (крім транспортних засобів); цінне рухоме майно - транспортні засоби; цінні папери; інші корпоративні права; юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї; нематеріальні активи; доходи, у тому числі подарунки; грошові активи; фінансові зобов`язання; видатки та правочини суб`єкта декларування; посади чи роботи за сумісництвом суб`єкта декларування; членство суб`єкта декларування в об`єднаннях (організаціях) та входження до їх органів), зазначені в деклараціях суб`єкта декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, які мають відображатися в декларації;

2) створення, збирання, одержання, використання інформації, яка є необхідною для повної перевірки декларації, з використанням джерел інформації, визначених пунктами 8-11 цього розділу;

3) направлення Національним агентством відповідному суб`єкту декларування листа з пропозиціями надати письмові пояснення та/або копії підтвердних документів та розгляд і врахування наданих ним пояснень та/або копій підтвердних документів під час проведення повної перевірки декларації у порядку та на умовах, визначених пунктом 12 цього розділу.

Під час повної перевірки декларацій Національне агентство використовує такі джерела інформації:

1) відомості, отримані з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, баз даних іноземних держав, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;

2) відомості, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей;

3) відомості, що надходять (отримані) від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;

4) відомості із засобів масової інформації, мережі Інтернет, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та містять фактичні дані, що можуть бути перевірені.

При проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов`язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.

Національне агентство зобов`язане забезпечити охорону та захист інформації, яка була ним створена, зібрана, одержана, використана під час повної перевірки декларації.

У разі неможливості одержання відомостей, необхідних для проведення повної перевірки декларації, протягом граничних строків проведення такої перевірки, в тому числі у разі надмірної тривалості розгляду судом чи компетентним органом іноземної держави питання про надання Національному агентству відповідної інформації, неможливості внесення Національним агентством плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації, тощо Національне агентство зобов`язане провести повну перевірку декларації за наявними у нього відомостями, про що зазначається у Рішенні про результати здійснення повної перевірки декларації.

У разі необхідності з метою здійснення повної перевірки декларації Національне агентство має право направляти запити про надання документів чи інформації до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань. Зазначені суб`єкти зобов`язані надавати запитувані Національним агентством документи чи інформацію упродовж десяти робочих днів з дня одержання запиту.

Запит оформлюється на офіційному бланку Національного агентства.

Під час здійснення повної перевірки Національне агентство має право вимагати та одержувати лише документи (копії документів) та інформацію щодо відомостей, які відображені суб`єктом декларування у відповідних розділах декларації відповідно до Закону та необхідні для проведення повної перевірки декларації.

За приписами пункту 9 розділу ІІІ Порядку №56 Національне агентство має право направляти запити на отримання від державних та інших органів влади іноземних держав інформації, що необхідна для проведення повної перевірки декларації.

Для перевірки інформації про об`єкти декларування, що зазначені у декларації, Національне агентство має право отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації відповідно до законодавства, якщо така плата вимагається для доступу до інформації.

З аналізу наведених законодавчих норм слідує, що повна перевірка декларації на предмет достовірності задекларованих відомостей проводиться НАЗК шляхом аналізу відомостей про об`єкти декларування, зазначені в декларації суб`єкта декларування, та їх порівняння із відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем державних органів, органів місцевого самоврядування, а при прийнятті рішення за результатами повної перевірки декларації мають враховуватись також і відомості, надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей.

Тобто, рішення НАЗК про результати повної перевірки декларації повинно бути об`єктивним, ґрунтуватися на достовірній і повній інформації та прийматися на підставі всебічного аналізу отриманих відомостей.

Суд зазначає, що всупереч наведеним вимогам Порядку №56 відповідачем під час повної перевірки декларації позивача не забезпечене використання лише достовірної інформації, оскільки за наявності повноважень на отримання офіційної інформації з реєстру юридичних осіб Австрії (в тому числі на платній основі) відповідачем протягом всього періоду повної перевірки не було вжито розумних та обґрунтованих заходів для отримання такої інформації.

Надіслання запиту від 16.04.2019 №10-24/29216/19 в адресу Федерального міністра з конституційних питань, реформ, дерегулювання та юстиції республіки Австрія на переконання суду не свідчить про намір отримання відповідачем достовірної інформації щодо наявності у позивача корпоративних прав в фірмі Ambikom Gmbh (Австрія), оскільки відповідач не навів жодного доводу наявності у цієї зазначеної посадової особи іноземної держави повноважень вирішувати порушене у запиті питання.

В свою чергу з публічно доступних станом на дату вирішення цієї справи відомостей про фірму Ambikom Gmbh (Австрія) вбачається, що єдиним власником та керівником цієї фірми є Dobrovolszkij Gyцrgy (https://www.firmenabc.at/ambikom-gmbh_MEAD).

Відтак, суд висновує про очевидну необґрунтованість викладеного в оскаржуваному рішенні висновку про порушення позивачем вимог п. 5-1 ч. 1 ст. 46 Закону №1700, при цьому суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні зазначена саме ця норма, а не норма п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону №1700, як зазначено у відзиві на позов, п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону №1700 застосований відповідачем в оскаржуваному рішенні лише щодо корпоративних прав дружини позивача. Тобто відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності у позивача станом на 31.12.2017 прав кінцевого бенефіціарного власника (контролера) щодо фірми Ambikom Gmbh (Австрія).

За сукупністю наведених вище обставин суд висновує про протиправність оскаржуваного рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 квітня 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн, який належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (б-р. Дружби Народів, буд. 28, м. Київ, 01103) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3246 від 27.09.2019 «Про результати здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік (виправленої), поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «16» грудня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль