Справа № 240/2041/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2041/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Капинос О.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 09 від 02.06.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від про 26 липня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне:

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію з 03.02.2020 по ІІІ групі інвалідності відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

19 лютого 2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №09 від 27 лютого 2024 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, так як його пільговий стаж на момент звернення за підрахунком складав 24 роки 07 місяців 02 дні.

Позивач повторно звернувся із заявою №5706 від 26.07.2024, щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком по Списку №1 згідно з статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи принцип екстериторіальності, розгляд заяви та наданих документів щодо призначення (перерахунку) пенсії за віком здійснено структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та винесено рішення № 09 від 02.06.2024 (дата, яка зазначена в рішенні) про відмову у проведенні перерахунку пенсії (далі - спірне рішення).

Зокрема, у даному рішенні вказано, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202 (25) становить 20 років 07 місяців 17 днів. Пільговий стаж на роботах підземних професій як працівнику провідних професій із необхідних 20 років, становить 03 років 11 місяців 21 днів. Загальний страховий стаж становить 21 років 02 місяців 22 дні, страховий стаж з урахуванням кратності та додаткових років за Списком 1 становить 37 роки 02 місяців 22 дні. Отже, підстави на перехід позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відсутні.

Не погоджуючись за таким рішенням та вважаючи, що воно порушує його право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною третьою статті 114 Закону № 1058 пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202 (далі - Список № 202), за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи 25 років.

При цьому, право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон 1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Відповідно до спірного рішення пільговий стаж позивача на роботах підземних професій за Постановою 202 (25) становить 20 років 07 місяців 17 днів. Пільговий стаж на роботах підземних професій як працівнику провідних професій із необхідних 20 років, становить 03 років 11 місяців 21 днів. Загальний страховий стаж становить 21 років 02 місяців 22 дні, страховий стаж з урахуванням кратності та додаткових років за Списком 1 становить 37 роки 02 місяців 22 дні.

Відповідно до розрахунку стажу (РС-право) стаж позивача обрахований в розмірі 21 рік 2 місяці 25 днів.

При цьому, в матеріалах справи наявна копія трудової книжки позивача, яка містить дані для визначення стажу останнього, в тому числі для зарахування в якості пільгового стажу.

Так, згідно трудової книжки позивач з 01.09.1997 по 29.06.2001 - навчався в Дзержинському гірничому технікумі; з 25.02.2002 - прийнятий на шахту "Дзержинськвуголь" учнем гірничого працівника з повним робочим днем в підземній роботі; з 20.03.2002 - переведений гірничим працівником з повним робочим днем на підземні роботи; з 24.05.2002 - переведений гірничим майстром з повним робочим днем на підземні роботи; з 23.07.2003 - звільнений з роботи; з 13.09.2004 - прийнятий на "Шахту імені Ф.Е.Дзержинського "Дзержинськвуголь" учнем гірничого працівника з повним робочим днем в підземній роботі; з 28.10.2004 - переведений забійником на відбійних молотках з повним робочим днем в підземній роботі; 06.08.2020 - звільнений з роботи за станом здоров`я.

Отже, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження стажу, в тому числі пільгового.

Однак, у спірному рішенні відповідачем зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що пільговий стаж на роботах підземних професій за Постановою 202 (25) становить 20 років 07 місяців 17 днів. Пільговий стаж на роботах підземних професій як працівнику провідних професій із необхідних 20 років, становить 03 років 11 місяців 21 днів. Загальний страховий стаж становить 21 років 02 місяців 22 дні, страховий стаж з урахуванням кратності та додаткових років за Списком 1 становить 37 роки 02 місяців 22 дні.

В розрізі здійсненого аналізу матеріалів справи, суд першої інстанції вірно відзначив, що дані, які зазначені відповідачем в спірному рішенні і в розрахунку стажу (РС-право), свідчить на користь висновку, що вони суперечать відомостям, які містяться в трудовій книжці позивача та частина стажу не зарахована до пільгового.

При цьому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 09 від 02.06.2024, яким позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком, не містить будь-кого обґрунтування таких висновків відповідача, зокрема, не врахування періодів роботи позивача до пільгового стажу.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 09 від 27 лютого 2024 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, так як пільговий стаж на момент звернення за підрахунком (19 лютого 2024 року) складав 24 роки 07 місяців 02 дні.

Крім того, в матеріалах справи міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 09 від 24 квітня 2024 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до якого пенсійним органом здійснений розрахунок стажу позивача, а саме: повний стаж - 58 років 1 місяць 4 дні, додатковий за роки по Списку№1 - 15 років 0 місяців, 0 днів, додатковий стаж - 21 рік 10 місяців 12 днів, в тому числі за підземні роботи і професії за пост.№202 (25) - 27 років 0 місяців 29 днів.

Тобто, територіальними органами Пенсійного фонду вже був обрахований стаж позивача, в тому числі пільговий. Разом з тим, відповідачем без будь-якого обґрунтування не взяті ці дані до уваги.

Отже, суд першої інстанції обгрунтовано резюмував про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Відтак, встановлені обставини справи дають підстави для висновку, що відповідач, відмовляючи у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі ч.3 ст.114 Закону №1058, не здійснив повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді вказаного питання, обмежившись прийняттям рішення, яке фактично носить формальний характер.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 09 від 02.06.2024 та наявність підстав для його скасування.

Також, судова колегія погоджується з обраним судом першої інстанції способом поновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від про 26 липня 2024 року про переведення на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.