Справа № 320/22130/24
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві), в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.04.2024 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) код платежу 14060100 - сума 51877903,75 грн., у т.ч. основний платіж - 41502323,00 грн., штрафна санкція -10375580,75 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким з збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір за результатами річного декларування - на суму 24784040,90 грн., у т.ч. основний платіж - 19827232,72 грн., штрафна санкція - 4956808,18 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - на суму 90383,75 грн., у т.ч. основний платіж - 72307,0 грн., штрафна санкція -18076,75 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 446240,00 грн., у т.ч. основний платіж - 356992,0 грн., штрафна санкція - 89248,0 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - на суму 151937,50 грн., у т.ч. основний платіж - 121550,0 грн., штрафна санкція - 30387,5 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 1881436,25 грн., у т.ч. основний платіж - 1505149,0 грн., штрафна санкція - 376287,25 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування - на суму 277928209,79 грн., у т.ч. основний платіж - 222342567,83 грн., штрафна санкція - 55585641,96 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не надання на перевірку документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документи, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів на період з 01.01.2018 по 31.12.2022 - у сумі 1020 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не своєчасне подання та не подання до контролюючого органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку (військового збору), а також сум нарахованого єдиного податку - у сумі 1020 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання податкових декларацій з податку на додану вартість - у сумі 3740 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік - у сумі 340 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення граничного строку визначених ст.201 ПКУ, та згідно із п. 120-1 ст.120 ПК України, для реєстрації податкових накладних в ЄРПН у сумі 10861316 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку фізичних осіб - на суму 8041908 грн., у тому числі: основний платіж - 4916592,0 грн., штрафна санкція - 1229148, 0 грн., пеня - 1896167,61 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору - на суму 670158,97 грн., тому числі: основний платіж 409716,0 грн., штрафна санкція - 102429,0 грн., пеня - 158013,0 грн.

- визнати протиправними та скасувати рішення №, яким повідомлено ФОП ОСОБА_1 про штрафні санкції на суму 134 141,70 грн. за донарахування 433922,94 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

- визнати протиправними та скасувати рішення №, яким повідомлено ФОП ОСОБА_1 про штрафні санкції на суму 3 004 584 грн. за донарахування 6009168 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- визнати протиправною та скасувати вимогу №29339 від 11.04.2024 про сплату боргу (недоїмки) - зі сплати єдиного внеску 433922,94 грн.;

- визнати протиправним та скасувати вимогу №29341 від 11.04.2024 про сплату боргу (недоїмки) - зі сплати єдиного внеску 6009168 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

2. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

3. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

4. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

5. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

6. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

7. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

8. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №1.

9. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

10. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

11. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

12. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

13. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

14. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

15. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 11.04.2024 №.

16. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві №29339 від 11.04.2024.

17. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві №29341 від 11.04.2024.

18. Повернуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Не погодившись із рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про проведення документальної планової невиїзної перевірки платника податків замість виїзної та зазначає, що 28.02.2024 ФОП ОСОБА_1 допущено посадових осіб ГУ ДПС у м. Києві до перевірки. Крім того, апелянт вказує, що представник позивача зобов`язався надати документи господарської діяльності позивача, про що зазначено у заяві від 28.02.2024 про допуск працівників податкового органу до перевірки. На переконання апелянта, саме по собі проведення виїзної перевірки у приміщенні органу державної податкової служби не свідчить про допущення контролюючим органом порушень норм ПК України, які тягнуть за собою протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Апелянт стверджує, що контролюючий орган забезпечив право платника податків на участь у перевірці із наданням документів та пояснень. Апелянт зазначає, що, оскільки, позивач не надала документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально. Щодо надання ФОП ОСОБА_1 документів до заперечення на акт перевірки, апелянт зазначає, що подані документи враховані контролюючим органом під час розгляду заперечення на акт перевірки, однак, подані документи не є достатніми для підтвердження фактично понесених витрат платником податків. Крім того, апелянт зазначає про надмірне стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

20 серпня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

21 листопада 2025 року до суду апеляційної інстанції від позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання про приєднання додаткових доказів у справі.

25 листопада 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов письмовий виступ у дебатах.

Також, 08 грудня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшли пояснення щодо наявних у справі письмових доказів, а також, письмовий виступ у дебатах.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у м. Києві, відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.02.2024 № 673-п, призначено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки, ГУ ДПС у м. Києві прийнято Акт від 12 березня 2024 року № 20890/Ж5/26-15-24-02-01/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022».

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 :

1) п. 85.2 ст.85 ПК України у частині не надання документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документи, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

2) пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст.177 ПК України, в частині не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 до контролюючого органу.

3) п. 177.2 п. 177.4 ст.177, ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за період, що перевірявся на загальну суму 222342567,83 грн., в тому числі по періодах: 2018 - 9796224,50 грн., 2019 - 39659762,28 грн., 2020 - 58458 125,09 грн., 2021 - 57745 101,78 грн., 2022 - 56683 354,17 гривень.

4) п. 176.2 «б» ст.176 ПК України, у частині не своєчасного подання до контролюючого органу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за І квартал 2021, ІІІ квартал 2021 та не подано за І-IV квартали 2022.

5) п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб із сум заробітної плати в загальному розмірі 4916592,00 грн., в т.ч.: січень 2022 - 387270,00 грн., лютий 2022 - 408330,00 грн., березень 2022 - 408330,00 грн., квітень 2022 - 408330,00 грн., травень 2022 - 408330,00 грн., червень 2022 - 408330,00 грн., липень 2022 - 408330,00 грн., серпень 2022 - 408330,00 грн., вересень 2022 - 408330,00 грн., жовтень 2022 - 420894,00 грн., листопад 2022 - 420894,00 грн., грудень 2022 - 420894,00 грн.

6) пп. 1.6. п.161 підрозд.10 розд. ХХ ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за результатами річного декларування, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 19827232,72 гривень, в тому числі по періодах: 2018 - 890112,75 грн.; 2019 - 3 768 920,14 грн.; 2020 - 5365732,41 грн.; 2021 - 5078 854,57 грн ; 2022 - 4723612,85 гривень.

7) пп. 1.6. п.161 підрозд.10 розд. XX ПК України, в частині заниження військового збору із сум заробітної плати в загальному розмірі 409716,00 грн., в т.ч.: січень 2022 - 32272,50 грн., лютий 2022 - 34027,50 грн., березень 2022 - 34027,50 грн., квітень 2022 - 34027,50 грн., травень 2022 - 34027,50 грн., червень 2022 - 34027,50 грн., липень 2022 - 34027,50 грн., серпень 2022 - 34027,50 грн., вересень 2022 - 34027,50 грн., жовтень 2022 - 35074,50 грн., листопад 2022 - 35074,50 грн., грудень 2022 - 35074,50 гривень.

8) абзац 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині заниження єдиного внеску, що підлягає сплаті в загальній сумі 433922,94 грн., в тому числі по наступних періодах: за 2018 - 126135,24 грн., 2020 - 46757,70 грн., 2021 - 1650,0 грн,, 2022 - 259380 гривень.

9) п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у частині заниження єдиного внеску із сум заробітної плати найманих працівників, що підлягає сплаті за період, що перевірявся в розмірі 6009168,00 грн., в т.ч.: січень 2022 - 473330,00 грн., лютий 2022 - 499070,00 грн., березень 2022 - 499 070,00 грн., квітень 2022 - 499070,00 грн., травень 2022 - 499070,00 грн., червень 2022 - 499070,00 грн., липень 2022 - 499070,00 грн., серпень 2022 - 499070,00 грн., вересень 2022 - 499070,00 грн., жовтень 2022 - 514426,00 грн., листопад 2022 - 514426,00 грн., грудень 2022 - 514 426,00 гривень.

10) п.187.1 ст.187 ПК України, у частині заниження податкових зобов`язань податку на додану вартість за перевіряємий період, що підлягає сплаті до державного бюджету на загальну суму 41502 323 гривень, в тому числі по періодах: за лютий 2022 - 4164 346 грн., березень 2022 - 2609 900 грн., квітень 2022 - 1921401 грн., травень 2022 - 2664490 грн., червень 2022 - 3031996 грн., липень 2022 - 3789812 грн, серпень 2022 - 3813652 грн., вересень 2022 - 3493369 грн., жовтень 2022 - 4261378 грн., листопад 2022 - 5688294 грн., грудень 2022 - 6063685 гривень.

11) п. 201.10 ст. 201 ПК України, в частині нереєстрації в ЄРПН податкових накладних щодо товарів (послуг), що реалізовані в періоді, що перевірявся та по яких встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 21702232 грн.

12) п. 201.10 ст. 201 ПК України, в частині нереєстрації в ЄРПН податкових накладних щодо реалізованих тютюнових виробів у періоді з 01.03.2022 по 31.12.2022 та які звільнено від оподаткування на загальну суму 48191796,39 грн.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки, ФОП ОСОБА_1 було подано заперечення на Акт перевірки №26-03/24-09 від 26.03.2024.

ГУ ДПС у м. Києві залишено заперечення на Акт перевірки без задоволення.

На підставі Акту перевірки, ГУ ДПС винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 11 квітня 2024 року, а саме:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) код платежу 14060100 - сума 51877903,75 (п`ятдесят один мільйон вісімсот сім тисяч дев`ятсот три гривні 75 коп.) грн., у тому числі основний платіж - 41502323,0 грн., штрафна санкція - 10375580,75 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 90383,75 грн., у тому числі основний платіж - 72307,0 грн., штрафна санкція - 8076,75 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 446240,00 грн., у тому числі основний платіж - 356992,0 грн., штрафна санкція - 89248,0 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 151937,50 грн., у тому числі основний платіж - 121550,0 грн., штрафна санкція - 30387,5 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, код платежу 14040200 - сума 1881436,25 грн., у тому числі основний платіж - 1505149,0 грн., штрафна санкція - 376287,25 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, код платежу 11010500 - сума 277928209,79 грн., у тому числі основний платіж - 222342567,83 грн., штрафна санкція - 55585641,96 грн.;

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн.

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн.

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн.

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3740 грн.

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн.

- №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 10861316 грн.

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку фізичних осіб на суму 8041908 грн.

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору на суму 670158,97 грн.

Також, ГУ ДПС у м. Києві винесені:

- рішення №, яким повідомлено ОСОБА_1 про штрафні санкції на суму 134141,7 грн. за донарахування 433922,94 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- рішення №, яким повідомлено ОСОБА_1 про штрафні санкції на суму 3001584 грн. за донарахування 6009168 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Стаття 77 ПК України визначає порядок проведення документальних планових перевірок

Згідно пунктів 77.1 - 77.4 статті 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок. Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.п. 77.6 ст. 76 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 08.02.2024 № 673-п призначено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 10).

Також, Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано повідомлення від 08.02.2024 №122/26-15-25-02-01 про те, що перевірка буде проводитися з 21.02.2024 по дату завершення перевірки (Т. 2 а.с. 11).

Вищевказані наказ та повідомлення були направленні засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 та вручені 23.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т. 2 а.с. 12).

Головним управлінням ДПС у м. Києві під час проведення документальної планової виїзної перевірки було направлено засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 запит про надання документів № 1 від 21.02.2024 року, конверт з яким повернувся до контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (Т. 2 а.с. 19-22).

Також, Головним управлінням ДПС у м. Києві було направлено засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 запит про надання документів № 2 від 29.02.2024 року, який, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вручено уповноваженому представнику 12.03.2024 (Т. 2 а.с. 23-25).

28 лютого 2024 року в Головному управлінні ДПС у м. Києві зареєстровано за вх. №21421/6 заяву представника ФОП ОСОБА_1 - адвоката Ліндаєа О., в якій вказано, що ФОП ОСОБА_1 допускає до перевірки працівників податкового органу не допущених до неї 21.02.2024 року у зв`язку з незнанням законодавства (Т. 2 а.с.13).

В подальшому, Головним управлінням ДПС у м. Києві складено акти від 29.02.2024, 01.03.2024, 04.03.2024 та 05.03.2024 про ненадання документів (їх копій) платником податків ОСОБА_1 (Т. 2 а.с. 26-33).

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

12 березня 2024 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято Акт від № 20890/Ж5/26-15-24-02-01/ «Про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) за період з 01.01.2018 по 31.12.2022, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2022» (далі - Акт перевірки) (Т. 1 а.с. 98-107).

Зазначаючи в Акті перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, контролюючий орган виходив з того, що платником ОСОБА_1 до перевірки не надано документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування, первинні документи, інші документи пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

У зв`язку з цим, згідно Акту перевірки, в ході перевірки використовувались відомості, надані центральною базою даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів платнику податків податковими контрагентами та інформація про обсяги реалізованого товару, відповідно до даних Системи зберігання і збору даних реєстраторів розрахункових операцій (СЗЗД РРО), Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО), ІКС «Податковий блок», APEX тощо.

При цьому, податковий орган керувався положеннями п. 44.6 ст. 44 ПК України, яким передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Так, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 вказав, що «…оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, від 24.02.2022 у справі № 520/5314/2020.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформувала правовий висновок, згідно з яким, неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, доводи щодо невиконання вимог норм Податкового кодексу України стосовно процедури призначення та проведення перевірки, як підстави позову, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками, при цьому правову оцінку таким підставам суди повинні надавати в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, переходити до перевірки підстав позову по суті встановлених під час перевірки порушень податкового та/або іншого законодавства.

З огляду на викладене, установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Матеріали справи свідчать, що після отримання Акта перевірки від 12 березня 2024 року №20890/Ж5/26-15-24-02-01/ позивачем було подано Заперечення на Акт ГУ ДПС у м. Києві № 20890/Ж5/26-15-24-02-01/, яке зареєстровано ГУ ДПС у м. Києві 26 березня 2024 року (Т. 1 а.с. 43-48).

Також, позивачем надано контролюючому органу:

1) Додаток до заперечення № 26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 92 папках на 39 530 аркушах (Т. 1 а.с .46);

2) Додаток до заперечення № 26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 76 папках на 31 369 аркушах (Т. 2 а.с. 50-51).

Головним управлінням ДПС у м. Києві за результатом розгляду заперечення на Акт перевірки прийнято рішення від 09.04.2024 №6050///26-15-24-02-01-08, в якому контролюючий орган зазначив, що документи, які б спростовували висновки Акту документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2024 №20890/Ж5/26-і5-24-02-01/, платником податків ОСОБА_1 до заперечення, не надано.

У зв`язку з цим, за результатами розгляду заперечення Головним управлінням ДПС у м. Києві вирішено висновки зазначеного Акту перевірки залишити без змін, а заперечення платника ОСОБА_1 - без задоволення (Т. 2 а.с. 34-37).

При цьому, як стверджує апелянт, подані документи враховані контролюючим органом під час розгляду заперечення на акт перевірки, однак, подані документи не є достатніми для підтвердження фактично понесених витрат платником податків.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог абзацу 2 пункту 44.6. статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно з пунктом 44.7 статті 44 ПК України, у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючою органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки, контролюючий орган має право не приймати рішення зі результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК України.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (пункт 85.6 статті 85 ПК України).

Пунктом 86.7 статті 86 ПК України встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Так, Верховний Суд вже неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.

Зокрема, у постановах від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 03 жовтня 2023 року у справі № 420/534/20 Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Крім того, у постанові від 08 вересня 2019 року у справі №802/1069/13-а Верховний Суд зауважив, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Також, згідно висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08 вересня 2019 року у справі №802/1069/13-а, від 01 квітня 2020 року у справі №640/637/19, від 04 березня 2020 року у справі №0440/5658/18, законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, контролюючий орган до прийняття рішення за результатами такої перевірки зобов`язаний призначити та провести позапланову перевірку.

Отже, платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки.

Матеріали справи свідчать, що в Запереченнях на Акт ГУ ДПС у м. Києві № 20890/Ж5/26-15-24-02-01/ ФОП ОСОБА_1 просила, з урахуванням документів, які надаються у додатку до цього клопотання, та які підтверджують її фінансово-господарську діяльність, організувати додаткові перевірочні заходи з метою встановлення виявлення обставин, які не були досліджені під час попередньої перевірки, фактичних результатів діяльності підприємця. Не приймати за результатами вже проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення.

Підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що, отримавши заперечення на Акт перевірки разом з додатками та первинними документами, відповідач мав призначити документальну позапланову виїзну перевірку на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України, чи надати оцінку наданим документам під час розгляду заперечень.

Разом з тим, жодної з вказаних дій відповідач не вчинив.

Фактично, ГУ ДПС у м. Києві неправомірно відхилило надані первинні документи, які підтверджують показники податкової звітності платника податків без жодного обґрунтування їх неправомірності.

У постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 826/285/15 Верховний Суд вказав, що зміст пункту 86.7 статті 86 ПК України дає підстави для висновку про те, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом повинні враховуватися не лише висновки акта перевірки, а й результати розгляду заперечень платника податків на такий акт як його невід`ємної частини.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано Заперечення на Акт ГУ ДПС у м. Києві № 20890/Ж5/26-15-24-02-01/, також було надано 1) Додаток до заперечення № 26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 92 папках на 39 530 аркушах; 2) Додаток до заперечення № 26-03/24-09 від 26.03.2024, яким долучено первинні документи у 76 папках на 31 369 аркушах, проте, ГУ ДПС у м. Києві, всупереч приписам статті 44, 86 ПК України, не врахувало жодного наданого первинного документа.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не виконані вимоги підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України щодо проведення документальної позапланової перевірки при наявності обставини посилання платника податків у скарзі на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки.

Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 28 лютого 2023 року у справі № 812/771/16.

Як наслідок, контролюючий орган дійшов безпідставного та передчасного висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

Водночас, як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, на стадії розгляду справи в суді, суд позбавлений можливості здійснювати перевірку наданих документів, які були надані до перевірки, проте не враховані контролюючим органом всупереч приписам податкового законодавства. Фактично, надаючи оцінку таким документам, суд проводить документальну податкову перевірку, що не належить до функцій суду та є дискреційним повноваженням ГУ ДПС у м. Києві.

Таким чином, відповідачем протиправно не надано оцінки документам наданим до заперечень, що є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, оскільки, це є істотним порушенням процедури проведення перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно оскаржуваного рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року, за наслідком розгляду справи судом першої інстанції повернуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 30280 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Разом з тим, апелянт звертає увагу на надмірне стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

Приписами частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI передбачено, що за подання до адміністративного суду суб`єктом владних повноважень, фізичною особою-підприємцем адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року складав 3028 грн. 00 коп.

Матеріали справи свідчать, що позивачем, згідно платіжної інструкції від 10.05.2024 №7703, за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн., тобто, максимальний розмір, визначений ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 30 280,00 грн., оскільки, стягненню підлягає сума сплаченого судового збору у розмірі 15 140,00 грн.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив справу, разом з тим, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення судового збору, виклавши абзац вісімнадцятий резолютивної частини рішення наступного змісту:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального права, разом з тим, порушення судом норм процесуального права в частині стягнення судового збору є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року змінити в частині стягнення судового збору, виклавши абзац вісімнадцятий резолютивної частини рішення наступного змісту:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 15.12.2025 р.