Справа № 750/15750/25
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/302/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

18 листопада 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 27 жовтня 2025 року серії АВ № 00008674, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик С.І., згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Обґрунтовано позов тим, що вказана постанова є незаконною і підлягає скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, представник позивача у позові зазначила, що у оскаржуваній постанові в графі «результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» указані наступні дані: фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 2 шт.; спарені колеса 2 вісь; відстань між вісями 1-2 6250 мм; навантаження на вісь 1 8900 кг, 2 - 13000 кг, загальна маса 21900 кг. виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу 19710 кг. Однак, зафіксовані параметри транспортного засобу не відповідають дійсності, оскільки ТЗ RENAULT PREMIUM, Д.Н.З. CB4935BТ має 3 осі, а не 2, як помилково зазначено у Постанові АВ №00008674 від 27.10.2025, що зокрема підтверджується фотозвітом, розміщеним на сайті сервісу перевірки адміністративних правопорушень. Відповідно до Протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01 від 21.08.2025 автомобілю Renault PremiumД.Н.З. НОМЕР_1 присвоєно категорію N3, та зазначено вантажність 14,85 тонн. Згідно з п.2 Експлуатаційних норм середнього ресурсу акумуляторних свинцевих стартерних батарей колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №489 від 20.05.2006, автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; колісні транспортні засоби (далі КТЗ) категорії N3 КТЗ, які призначені для перевезення, максимальна маса яких перевищує 12 тонн.

Таким чином, зважаючи на те, що вантажність автомобіля Renault Premium д.н.з. НОМЕР_1 складає 14,85 т, а дозволена загальна маса 26 т, то транспортний засіб має три осі, а ОСОБА_1 , в свою чергу, дотримано вимоги підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, та не перевищено встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом автомобільною дорогою, а тому постанова є незаконною і підлягає скасуванню.

В окремій заяві представник позивача просила поновити позивачу строк звернення до суду, посилаючись на те, що оскаржувану постанову позивач отримав засобами поштового зв`язку 07.11.2025, що підтверджується трекінгом Укрпошти R69.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 листопада 2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надіслала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог, посилаючись на їх необгрунтованість.

У відзиві зазначено, що твердження позивача про невідповідність фактичних зафіксованих параметрів транспортного засобу, які відображені в оскаржуваній постанові, та встановленого в ній правопорушення її математичним обрахункам спростовується формулою, яка наведена у оскаржуваній постанові. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Також, представник відповідача у відзиві на позов посилається на те, що з картки габаритно вагового контролю та фото в момент проїзду через автоматичний комплекс вбачається, що транспортний засіб оснащений піднімною (додатковою) віссю, але остання не була врахована при фіксуванні порушення, оскільки була піднята та не використовувалась. Піднімна (додаткова) вісь автомобіля розташовується за його провідною віссю і оснащена приводом, що дозволяє їй опускатися і підійматися. У разі підняття додаткової осі, остання не контактує з поверхнею дорожнього покриття. Підняття осі допомагає скоротити знос покришок і знизити витрату палива. У випадках, коли масу автомобіля необхідно розподілити на велику площу, водій опускає додаткову вісь, тим самим розвантажуючи інші осі автомобіля. Водій може керувати осями за допомогою вимикача, розташованого в його кабіні. Включаючи подачу повітря в пневмосистему осі, він опускає її на дорожнє покриття і знижує навантаження на інші осі транспортного засобу. І навпаки, скидаючи повітря з пневмосистеми, водій підіймає вісь, і навантаження на решту осей зростає. Підйомна вісь зазвичай є частиною пневматичної підвіски (ECAS- Electronic Controlled Air Suspension), яка контролюється електронним блоком управління. Транспортний засіб RENAULT PREMIUM, модель N3, VIN НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , вказаний автомобіль є тривісним транспортним засобом (ТЗ) із колісною формулою 6х2, оскільки має підтримуючу вісь. Суть вказаного механізму полягає у можливості підняття осі на незначну висоту, у зв`язку із чим за наявності 3-х осей переміщення буде здійснюватися на 2-х осях, що і має місце у даному випадку.

Представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що суб`єкт владних повноважень виніс оскаржувану постанову на підставі наявних доказів та в межах наданих йому чинним законодавством повноважень.

Відповідно до частини першої статті 269 КАС України, у справах, визначених в тому числі статтею 286 КАС України, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 27.10.2025 серії AB № 00008674 встановлено, 08.10.2025 о 9 год. 16 хв., за адресою М-06, км 54+285, Київська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,500% (1.71 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

На підставі ч.2 ст.132-1 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. (а.с.13)

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як це передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Так, відповідно до постанови формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна: *% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100%, де Xфакт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Xнорм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

В оскаржуваній постанові зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу наступним чином: кількість вісей - 2 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 6250 мм, навантаження на вісь 1 - 8900 кг, 2 - 13000 кг, загальна маса - 21900 кг.

Представник відповідача у відзиві вказала та надала докази на підтвердження того, що прилад автоматичний для зважування транспортних засобів у русі комплекс WIM 2,2, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується сертифікатом перевірки типу UA.TR.001 76-20 Rev.1 від 17.06.2021 (дійсний до 16.06.2030 року), та свідоцтвами про повірку.

Згідно формули відповідачем зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,500% (1.71 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, Розрахунок *% перевищення = ((X факт X норм ? похибка пристрою)/X норм)*100% Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.12.2025 11 *% перевищення = ((21900 кг 18000кг) 10%*21900кг)/21900кг)*100% =9,500 %

Проте, суд враховує, що в постанові відповідача від 27.10.2025 року неправильно визначено загальну кількість вісей автомобіля RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 , а саме вказано, що фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу складають: кількість вісей - 2 шт., спарені колеса - 2 вісь. Ці відомості протирічать параметрам транспортного засобу RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 , оскільки згідно технічного паспорту та зображення фото-фіксації постанови вказаний автомобіль має 3 вісі.

Вказане підтверджується також довідкою ТОВ «Вантаж Сервіс» від 05.12.2025 за №25, в якій вказано, що автомобіль RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 (vin: НОМЕР_4 ) дійсно має третю вісь, яка автоматично опускається за допомогою датчика сенсора при навантаженні на платформу для рівномірного розподілу ваги між вісями, а при відсутності вантажу дана вісь автоматично стає у підвісне положення. Даний датчик сенсор знаходиться на платформі та управляється автоматично в залежності від наявності вантажу на платформі автомобіля.

Відповідач у відзиві погоджується, що транспортний засіб RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 , модель N3, VIN НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , є тривісним транспортним засобом (ТЗ) із колісною формулою 6х2, оскільки має підтримуючу вісь.

Проте, представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що у випадках, коли масу автомобіля необхідно розподілити на велику площу, водій опускає додаткову вісь, тим самим розвантажуючи інші осі автомобіля. Водій може керувати осями за допомогою вимикача, розташованого в його кабіні. Включаючи подачу повітря в пневмосистему осі, він опускає її на дорожнє покриття і знижує навантаження на інші осі транспортного засобу. І навпаки, скидаючи повітря з пневмосистеми, водій підіймає вісь, і навантаження на решту осей зростає.

Разом з тим, суд вважає такі доводи представника відповідача припущенням, адже вони не підтверджені належними та допустимими доказами, а доказування не може гуртуватися на припущеннях. Навпаки, такі доводи представника відповідача спростовуються довідкою ТОВ «Вантаж Сервіс» від 05.12.2025 за №25, в якій вказано, що автомобіль RENAULT PREMIUM, ДНЗ НОМЕР_3 (vin: НОМЕР_4 ) дійсно має третю вісь, яка автоматично опускається за допомогою датчика сенсора при навантаженні на платформу для рівномірного розподілу ваги між вісями, а при відсутності вантажу дана вісь автоматично стає у підвісне положення.

Отже, зважаючи на те, що 08 жовтня 2025 року на автомобілі RENAULT PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_5 здійснювалося перевезення спеціалізованого вантажного автомобіля VOLVO FM 460, Д.Н.З. НОМЕР_6 вагою 7522 кг (що підтверджується фотофіксацією та копією свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, то третя вісь на транспортному засобі RENAULTPREMIUM мала бути автоматично опущена за допомогою датчика-сенсора без стороннього впливу на нього водієм і доводів позивача відповідачем не спростовано належними доказами (а.с.15,16.)

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст.77 ч.2 КАС України покладено на суб`єкта владних повноважень. Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання постанови про притягнення позивача до відповідальності, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ПДР України

Таким чином, оскільки автомобіль RENAULT PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_5 має три осі (що не заперечується Відповідачем), то у відповідності до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху його рух допускається, якщо його параметри не перевищують фактичної маси 25 (26) тонн.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами регламентована ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

З оскаржуваної постанови убачається, що фактична зафіксована загальна маса транспортного засобу становить 21900 кг. Таким чином, зважаючи на те, що рух автомобіля RENAULTPREMIUM, д.н.з. НОМЕР_5 , який має три осі дозволено, якщо його маса не перевищує 26 тон, а в автоматичному режимі зафіксовано загальну масу автомобіля 21,9 тон, то в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно п. 3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до статті 139 КАС України, суду необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 16 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Айк`ю груп» та адвокат Матвійчук А.С. на підставі договору про надання правничої допомоги №10/11/25/4 від 10 листопада 2025 року та ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1149975 від 17.11.2025 (а.с.9,19-20)

Згідно із частиною другою, третьою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Копією рахунку №260 від 10.11.2025 на оплату за надання правової допомоги та платіжної інструкції про переказ коштів №1.394851003.1 від 10.11.2025 підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Лігал Айк`ю груп» 6900 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги згідно рахунку №260 від 10.11.2025 (а.с. 21-23).

Враховуючи викладене, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі, однак в сумі 3000 грн.

Також, відповідно до статті 139 КАС на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17 вказала, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: вулиця Антоновича, 51, м. Київ, ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 27 жовтня 2025 року серії АВ № 00008674, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Солов`янчик Світланою Іванівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складено 16.12.2025.

Суддя І.П. Рахманкулова