Справа № 200/3797/25
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року справа №200/3797/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Кобець К.В., за участю представника позивача Кардаша В.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Голубова Д.Б.), складену в повному обсязі 25 вересня 2025 року, в адміністративній справі № 200/3797/25 за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 200/3797/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 30.04.2025 року № 44;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 26.09.2024 року про перехід на інший вид пенсії відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 17.09.2024 року № 179 та від 06.09.2024 року № 169.

02 липня 2025 року Донецьким окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.04.2025 року № 44 щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на інший вид пенсії відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 року про перехід на інший вид пенсії відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 17.09.2024 року № 179 та від 06.09.2024 року № 169 та здійснити переведення на інший вид пенсії, а саме: відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу № 889-VIII.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року у справі № 200/3797/25 залишено без змін.

15 вересня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача Кардаша В`ячеслава Анатолійовича (надалі - заявник), який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю та надання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Кардаша В`ячеслава Анатолійовича про встановлення судового контролю та надання звіту про виконання судового рішення.

Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року в якій вона просила її скасувати та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення від 02 липня 2025 року, зобов`язавши відповідача подати звіт про його виконання.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 у справі №200/3797/25, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідачем у справі, не виконано належним чином та у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

У відповідності до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Аналіз цих рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 зазначеного Кодексу суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 382-1 цього Кодексу встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Алпатов та інші проти України, Робота та інші проти України, Варава та інші проти України, ПМП «Фея» та інші проти України (якими встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції) звернута увага на те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення; виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою, є головною стадією правосуддя. Це повністю узгоджується з положеннями статті 1291 Конституції України.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 6 цієї Конвенції, ст. 1291 Конституції України, ст. ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судовим рішенням, що ухвалено в даній адміністративній справі та набрало законної сили, визнані неправомірними та скасовані рішення суб`єкта владних повноважень, що були предметом спору.

Рішення суду, що ухвалено в даній справі, не є рішенням зобов`язального характеру (тобто рішенням, яким боржника зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання рішення суду на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 року про перехід на інший вид пенсії відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 17.09.2024 року № 179 та від 06.09.2024 року № 169 і здійснено переведення на інший вид пенсії, а саме: відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та враховано довідки про заробітну плату державного службовця від 17.09.2024 року № 179 та від 06.09.2024 року № 169. Середньомісячний заробіток обчислено в розмірі 35745,00 гривень на підставі довідок про заробітну плату №169 та №179 і розраховано розмір пенсії: 35745,00 х 60% = 21447,00 гривень, про що свідчить розпорядження від 23.09.2025 року. Також з 01.03.2025 року здійснено перерахунок «Індексація спецпенсій», розмір підвищення склав 1500,00 гривень, а загальний розмір пенсії з урахуванням індексації складає 22947,00 гривень, про що свідчить розпорядження від 23.09.2025 року.

Враховуючи викладене відсутні підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 200/3797/25 та зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, оскільки рішення суду виконано відповідно до результативної частини, а саме: повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 року про перехід на інший вид пенсії відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця від 17.09.2024 року № 179 та від 06.09.2024 року № 169 і здійснено переведення на інший вид пенсії, а саме: відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та враховані довідки про заробітну плату державного службовця при переведенні на інший вид пенсії, про що свідчать розпорядження (протоколи) від 23.09.2025 року.

Непогодження заявника з рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які виникли після ухвалення такого судового рішення та його виконання, можуть бути підставою для іншого позову, а не для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі № 200/3797/25 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року у справі № 200/3797/25 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 15 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 15 грудня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

І.Д.Компанієць