Справа № 160/26997/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
УСТАНОВИВ:
19.09.2025р. позивач звернувся через підсистему Електронний суд з адміністративним позовом до Південно-східної митниці та просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2025 № UA110140/2025/000026/1.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Додатково витребувано у відповідача докази по справі:
рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2025 №UA110140/2025/000026/1;

картку відмови в прийнятті митної декларації;

ЕМД разом із додатками;

запит митниці щодо додаткових документів;

листи позивача, разом із додатковими документами;

відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.

09.10.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Долучені додаткові докази по справі.

13.10.2025 року судом на розгляд ставилося питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 13.10.2025 року вирішено подальший розгляд адміністративної справи №160/26997/25 за адміністративним позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЕНДІ ПАК" до Південно-східної митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 30.10.2025 року.

30.10.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 13.11.2025 року.

12.11.2025 року відповідачем подані додаткові пояснення у справі.

13.11.2025 року відповідачем до суду подано заяву про повернення позову без розгляду.

13.11.2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні; наступне підготовче засідання призначено на 04.12.2025 року.

17.11.2025 року позивачем до суду подано клопотання про долучення доказів.

17.11.2025 року позивачем до суду подані заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

02.12.2025 року відповідачем до суду подані додаткові пояснення у справі.

02.12.2025 року відповідачем подані заперечення на заперечення позивача.

04.12.2025 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи №160/26997/25 по суті на 04.12.2025 року.

04.12.2025 року позивачем подана заява про продовження розгляду в порядку письмового провадження у справі № 160/26997/25.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

04.12.2025 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, слід зазначити про таке.

В обґрунтування клопотання відповідач вказує, що з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана від імені позивача (ТОВ «Денді Пак») та підписана Коваленко С.Г. На підтвердження повноважень представника позивача Коваленко С.Г., до суду надано трудовий договір від 01.11.2023 року № 01/11-23 та довіреність від 14.11.2023 року № 3. З тексту поданих до суду документів, вбачається наступне:- відповідно до положень трудового договору не вбачається, що Коваленко С.Г. є адвокатом - ордеру та / або свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю не надано;- відповідно до тексту довіреності ТОВ «Денді Пак» уповноважує Коваленко Сергія Григоровича представляти інтереси позивача, в якості законного представника, в той час, як дана справа не є справою, що підпадає під положення ст.56 КАС України;- відповідно до тексту трудового договору та довіреності, вбачається, що довіреність видана на строк, який перевищує безпосередньо строк трудового договору, на підставі якого і видана саме ця довіреність. Відтак, до позовної заяви долучено трудовий договір від 01.11.2023 року № 01/11 23 та довіреність від 14.11.2023 року № 3 зі змісту яких не має можливості ідентифікувати (встановити) повноваження Коваленко С.Г. саме за цією справою. Отже, до позовної заяви не надані належні докази на підтвердження повноважень особи, яка її підписала на представлення інтересів позивача при розгляді цієї справи. Тому з цих підстав відповідач просить суд, залишити позовну заяву позивача без розгляду.

Дослідивши докази по справі, встановлено, що

Пунктом 2.1. трудового договору від 01.11.2023 року № 01/11-23 зазначено «ПРАЦІВНИК приймається на роботу на посаду юриста для представлення інтересів РОБОТОДАВЦЯ в судах України та діяти в якості уповноваженої особи (самопридставництво за трудовим договором) від імені ТОВ «ДЕНДІ ПАК», з урахуванням положень ст. 55 КАС України, як законний представник.

Для цього йому надається відповідна Довіреність».

Зазначений договір дії до 31.12.2025 року. довіреністю від 14.11.2023 року №3 Коваленко С.Г. «надається право: вести від імені ТОВ «ДЕНДІ ПАК» переговори, подавати підписувати всі документи, довідки, клопотання та заяви, в тому числі, але не виключно: позивні заяви, апеляційні та касаційні скарги, на дії та рішення посадових осіб, одержувати необхідні довідки та документи, в тому числі рішення, ухвали, постанови суду, брати участь в судових засіданнях а також вчиняти інші юридично значимі дії пов`язані з цією довіреністю і в межах наданих повноважень».

Таким чином, згідно приписів ст. 55 та ст. 59 КАСУ, повноваження Коваленко С.Г. самопредставництво допустимими та достатніми доказами.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду, з підстав заявлених відповідачем.

Враховуючи наведене у задоволенні клопотання представника Південно-західної митниці, слід відмовити.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачем з метою митного оформлення товарів подало до митниці електронну митну декларацію, в якій обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч. 3 ст.53 Митного кодексу України.

Однак, відповідач, не зважаючи на вищенаведене, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи.

Позивач додатково надав наявні в нього документи та повідомив митний орган, що не має можливості надати інші витребувані документи, з огляду на їх відсутність.

Проте, відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України.

При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту.

Натомість, всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості.

Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача та винесеним ним рішенням, позивач звернувся з цією позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявлених позивачем товарів діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕНДІ ПАК» зареєстроване юридичною особою 10.07.2020 року, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 43704891; основний вид економічної діяльності: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно матеріалів справи, ТОВ «ДЕНДІ ПАК» було уклало контракт від 02.01.2025 №2025-2026/DP та додаток від 02.06.2025 № 4 з «VEDHAA POLYPACK LLP» Китай на закупівлю товару- мішки пакувальні полотняного переплетення зі стрічок з поліпропілену (далі товар). 04.09.2025р. товар надійшов до ВМО 2 МП Слобожанський, Південно-західна митниця, Україна. Умови поставки FOB Mundra (Китай).

Для перевезення товару за маршрутом Mundra (Китай) - Черноморськ Дніпро, Позивач уклав Договір на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу від 26.06.2025 №26062025 з експедитором.

Особою відповідальною за декларування, згідно договору доручення про надання послуг митного брокера №31/10/2022-1 від 31.10.2022 року, визначено ТОВ "ІНТЕР БРОК СЕРВІС".

Декларантом, з метою випуску товару у вільний обіг, подано додаткову ЕМД типу ДЕ від 04.09.2025 №25UA90U4. До декларації надано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 02.01.2025 № 2025-2026/DP, Додаток від 02.06.2025 № 4 до контракту від 02.01.2025 № 2025-2026/DP, Додаток N 4-2 від 14.07.2025 (до Додатку №4 від 02.06.2025) Інвойс-проформа від 02.06.2025 № PI/2025-2026/DP/1, Інвойс-проформа від 14.07.2025 № PI/2025-2026/DP/1-2, Інвойс-фактура від 14.07.2025 № EXP/VP23/2025-26, Лист виробника від 14.07.2025 N07.2025-1, SWIFT (ACK) від 05.06.2025 N10, SWIFT (ACK) від 14.07.2025 N12, 10. Коносамент від 18.07.2025 N49, 11. Договір на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу від 26.06.2025 N26062025, 12. Договір перевезення від 01.05.2029 N01052019, 13. Автотранспортна накладна від 30.06.2025 N302, 14. Рахунок на оплату N 3148 від 03.09.2025, 15. Платіжна інструкція від 03.09.2025 №1021, Комерційні та товаросупровідні документи що підтверджують вартість товару на умовах FOB Mundra, транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару за маршрутом Mundra - Черноморськ - Дніпро (Україна).

Нараховано до сплати наступні митні платежі: мито (020 вид платежу) в розмірі 413127,55 грв та ПДВ (028 вид платежу) в розмірі 413127,55 грн, разом 492575,16 гривень.

Декларантом 04.09.2025 року було отримано повідомлення митниці №338142 в якому посадова особа відповідача витребувала додаткові документи з таких підстав:

1. Відповідно до розділу 2.3 Контракту покупець оплачує договірну продажну ціну продавцю в установленому далі порядку: 2.3.1.Передплата - 30% суми Контракту, після оплата 70% по виготовленню та/або наявності Товару на складі Продавця, про що Покупець повідомляється відповідним листом на електронну адресу. У наданому до митного оформлення інвойсі від 14.07.2025 № EXP/VP23/2025-26 зазначено умови доставки та оплати: 100% передплати до завантаження. Однак, згідно наданих платіжних доручень до митного оформлення відсутні відомості щодо 100% передплати за товар.

2. Документи, надані до митного оформлення не підтверджують, що VEDHAA POLYPACK LLP (Survey no. 111 P1-P2, Rajpar-Nasitpar Road, At.Nasitpar, Ta. Tankara, Dist. Morbi, Gujarat, India-363641) є саме виробником товарів, заявлених за ЕМД від 04.11.2024 №UA110140/2024/008709 04.09.2025 №UA110140/2025/007290 (25UA90U4). VEDHAA POLYPACK LLP має ознаки підприємства, що приймає участь у зовнішньоекономічній операції лише як підприємство продавець.

Декларант направив Відповідачу листи Імпортера від 04.09.2025 №0409 та №0409-2 про неможливість надати додаткові документи в 10-ти денний термін.

За результатом перевірки наданих позивачем документів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2025 року №UA110140/2025/000026/1.

Згідно вказаного рішення, митна вартість визначена на рівні 2,56 дол.США/кг.

04.09.2025 року, декларантом було подано та оформлено ЕМД від 04.09.2025 року №25UA28U2 зі сплатою мита (020 вид платежу) в розмірі 120055,85 грн. та ПДВ (028 вид платежу) в розмірі 624290,42 грн., разом 744346,27 гривень. Отже, митні платежі збільшились на 251771,11 гривень.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням митного органу, у зв`язку з чим, звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).

Згідно із ч. 1 ст. 7 Митного кодексу України (далі МК України) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.

Митний контроль сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. 6 ст. 53 МК України).

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Приписами ч. 1 ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до положень ч. ч. 2-8 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Системний аналіз вказаних положень МК України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно з ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.03.2024 року у справі №826/5959/17, від 21.11.2023 року у справі №826/13190/17, від 09.11.2022 року у справі №815/4395/16, від 27.06.2019 року у справі №803/667/17.

Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, яке враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачем було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів за митною декларацією, заявлених позивачем за ціною контракту.

Підставою для здійснення коригування митної вартості в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу (резервного) визначення митної вартості стали висновки митного органу про те, що у наданих на підтвердження заявленої митної вартості документах виявлені невідповідності та розбіжності, а також не надано документів на вимогу митного органу та на їх спростування.

Однак, викладені у відповідачем в електронному повідомленні та у відзиві зауваження є безпідставними та їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для витребування додаткових документів.

Суд звертає увагу на те, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з цим, відповідачем не доведено ні у рішенні, що оскаржується, ні у відзиві,/письмових поясненнях, що подані позивачем до митного оформлення документи на підтвердження вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо витребування додаткових документів, слід вказати про таке.

Згідно матеріалів справи, відповідачу, при митному оформлені всіх партій поставки, були надані документи, необхідні для митного оформлення товару, що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених пунктами 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК Верховний Суд зробив у ряді постанов (зокрема, але не виключно, постанова від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, постанова від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, постанова від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, постанова від 17.01.2022 у справі №520/2000/19, постанова від 09.09.2022 у справі №820/2004/17).

Це право обумовлюється вимогами п.2 та п.3 ст. 53 МК України.

Позивачем 04.09.2025 року було отримано повідомлення Відповідача №338142 в якому посадова особа Відповідача витребувала додаткові документи, з відповідними поясненнями.

Згідно матеріалів справи, з метою митного оформлення товару Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕНДІ ПАК» до митниці подано митну декларацію, до якої на підтвердження митної вартості товарів були надані відповідні документи.

Згідно наданих позивачем пояснень, також встановлено, що статус постачальника товару VEDHAA POLYPACK LLP (Survey no. 111 P1-P2, Rajpar-Nasitpar Road, At.Nasitpar, Ta. Tankara, Dist. Morbi, Gujarat, India-363641) «виробник» або «приймає участь у зовнішньоекономічній операції лише як підприємство продавець» не впливає на належність, допустимість та достовірність наданих ним доказів підтвердження митної вартості (контракт, додатки до контракту, інвойс та інше).

Згідно п.3 ст. 53 МКУ статус постачальника товару не є причиною витребування додаткових документів.

Умови оплати коштів за партію товару визначені в п. 2.3.1. Контракту від 02.01.2025 № 2025-2026/DP «Передплата - 30% суми Контракту, післяоплата 70% по виготовленню та/або наявності Товару на складі Продавця, про що Покупець повідомляється відповідним листом на електронну адресу».

Вартість партії товару складає 42712,00 дол. США (визначена в інвойс-проформі від 02.06.2025 № PI/2025 2026/DP/1), 30% (в розмірі 12813,6 дол. США) було сплачено SWIFT (ACK) від 05.06.2025 N10; після отримання листа постачальника від 14.07.2025 N7/2025-1, та зменшення партії товару у відповідності з Додатком N 4-2 від 14.07.2025 (до Додатку №4 від 02.06.2025),

Позивач доплатив залишок в розмірі 29750,28 дол. США SWIFT (ACK) від 14.07.2025 №12.

Таким чином, надані до митної декларації документи, підтверджують відповідність дій Позивача вимогам контракту.

В інвойсі-фактурі 14.07.2025 № EXP/VP23/2025-26 зазначено «100 % ADVANCE PAYMENT BEFORE LOADING. (Payment order No 10 dd 05/06/2025; Payment order No 12 dd 14/07/2025;)», що означає «100%

Передплата перед навантаженням (платіжне доручення №10 від 05.06.2025 та платіжне доручення №12 від 14.07.2025)».

В інвойсі зазначена інформація про продавця, покупця, контракт, маршрут переміщення, умови оплати, сортамент, ціну та вартість партії товару, номер контейнеру.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що надані документи, які в своїй сукупності були достатні для підтвердження заявленої митної вартості, не мали розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мали наявних ознак підробки.

Окрім того, слід вказати про те, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

В розумінні адміністративного контролю митної вартості суб`єктом владних повноважень, останній повинен перевірити докази та правильність визначення митної вартості проаналізувавши надані документи на належність, достовірність, допустимість та в своїй сукупності достатність.

В п.2 ст. 53 МКУ наданий вичерпний перелік належних та достатніх доказів для підтвердження митної вартості.

Згідно цього переліку до митного оформлення були надані договори укладені Позивачем з контрагентами на закупівлю товару та транспортування від порту Mundra (Китай) - Чорноморськ Дніпро, Договори, рахунки, платіжні доручення про сплату.

Всі складові митної вартості були вирахувані та доведені, інформація, зазначена в документах, та порядок розрахунку не були спростовані відповідачем.

Отже, відповідач не обґрунтував чому документи не достовірні, чому зазначеної інформації не достатньо для розрахунку митної вартості і яким чином додаткова інформація змінить, уточнить або доповнить дані для розрахунку.

Таким чином, відповідач не навів обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Також, слід вказати про те, що у рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2025 № UA110140/2025/000026/1 графа 33 не містить жодної інформації.

У графі 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості не зазначені

- причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) (таким чином порушено вимоги пп.1 п.2 ст.55 МКУ);

- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів (таким чином порушено вимоги п. 4 та п.6 ст. 54, п.2 та п.3 ст. 55 МКУ);

- пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо (п.16 Правил та п.2, п.4 частини 2 ст. 55 МКУ);

- відомості, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом (п.17 Правил та п.2, п.4 частини 2 ст. 55 МКУ).

Згідно п.3 ст. 55 МКУ Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 затверджено форму рішення про коригування митної вартості товарів (далі Форма) та Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. Пунктом 1.3 Правил визначається, що Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою цим наказом формою. А п.1.4 Правил зазначено «при електронному декларуванні посадова особа митного органу надсилає декларанту засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення, у складі якого прийняте Рішення». Таким чином Рішення це електронний документ засвідчений електронним цифровим підписом посадової особи Відповідача, який надсилається Позивачу в складі електронного повідомлення теж засвідченого електронним цифровим підписом посадової особи Відповідача. Цей електронний документ має обов`язковий реквізит електронного документа, а саме: номер документу, дату документу, цифровий підпис автора документу. Тому він має всі підстави для обліку документу і має юридичну силу. Рішення, за своєю суттю, є актом індивідуальної дії, виданий суб`єктом владних повноважень і тому для набуття юридичної сили повинен мати обов`язковий реквізит електронного документа (ст.1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», накладання електронного підпису завершує створення електронного документа.

Отже, фактично, в Рішенні про коригування митної вартості не зазначена інформація, яка повинна в ній бути згідно п.2 ст.55 МКУ.

Отже Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, відійшов від принципу законності своїх дій визначених частиною другою ст.19 Конституції України.

Технічні причини не є підставою для суб`єкта владних повноважень відступати від принципу законності своїх дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominenv. Finland), №37801/97, п. 36, від 01.07.2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи викладене, спірне рішення про коригування митної вартості товару прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, та необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, встановлених частиною другою КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЕНДІ ПАК" до Південно-східної митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3021,25 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЕНДІ ПАК" до Південно-східної митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.09.2025 року № UA110140/2025/000026/1.

Стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЕНДІ ПАК" за рахунок бюджетних асигнувань Південно-східної митниці судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3021,25 гривень.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДЕНДІ ПАК" (51900, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Волгодонська, 27а, ).

Відповідач: Південно-східна митниця (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 04.12.2025 року.

Суддя В.В. Ільков