Справа № 380/4495/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 рокусправа № 380/4495/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, ) про визнання протиправною та скасування ухвали, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської міської ради, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати - ухвалу Львівської міської ради № 5714 від 28.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду;

- зобов`язати Львівську міську раду прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 у справі № 380/30157/23 зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду у порядку, визначеному законодавством.

28.11.2024 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 5714 про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що: земельна ділянка, розташована у межах будинковолодіння на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:004:0115) перебуває у спільній сумісній власності громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 ; до клопотання не додана письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Позивач не погоджується із вказаною ухвалою відповідача, оскільки заявлена позивачем земельна ділянка знаходиться на території, яка належить до комунальної власності Львівської міської ради, та не перебуває у власності (користуванні) будь-кого. Протиправним рішенням Львівської міської ради було порушене право позивача на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки.

Ухвалою суду від 12.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2024 року будинок АДРЕСА_1 і надалі перебуває у спільній частковій власності гр. ОСОБА_1 (58/100 частки власності) на підставі свідоцтва про право власності від 28.03.2002 року, виданого виконавчим комітетом Винниківської міської ради народних депутатів на підставі рішення №38 від 19.02.2002 року та гр. ОСОБА_2 (42/100 частки власності) на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-2355 від 18.10.2004 року, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою.

Львівським обласним державним комунальним БТІ та ЕО було видано Висновок №632 від 12,02,2002 року про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку АДРЕСА_1 , у якому надано роз`яснення стосовно необхідності звернення до нотаріальної контори для укладення договору про уточнення ідеальних долей в домоволодінні кожному із співвласників. Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 від 05.06.2001 року виданий Львівським обласним державним комунальним БТІ та ЕО, де зазначається, що співвласниками будинку є гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 .

Відповідач вважає, що для того, щоб за заявою гр. ОСОБА_1 . Львівська міська рада прийняла рішення та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду, власне одноосібно гр. ОСОБА_1 необхідно щоб будинок АДРЕСА_1 був поділений між співвласниками відповідно до вищевказаної процедури, присвоєно окремі поштові адреси, та належним чином оформлено право власності на щойно поділені індивідуальні будинки з окремими поштовими адресами за гр. ОСОБА_1 та за гр. ОСОБА_2 .

Звертає увагу, що земельна ділянка щодо якої позивач звернувся до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду є вільною від об`єктів нерухомого майна та не може бути передана в оренду для цілей, які зазначає позивач, зокрема для обслуговування індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що вказаний житловий будинок не розташований на цій земельній ділянці, а знаходиться на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :02:004:0115, що перебуває у співвласності гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Винниківської міської ради №1187 від 03.04.2014 року. Земельна ділянка, щодо якої позивач звернувся до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду, повинна надаватись у власність або користування на конкурентних засадах, за результатами проведення земельних торгів.

Зазначає, що стаття 12 ЗК України надає відповідачу дискреційне (самостійне) право на вирішення кола питань в межах закону. Просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27.05.2025 задоволено клопотання представника позивача про призначення судової експертизи. Призначено у справі №380/4495/25 судову землевпорядну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення землевпорядної експертизи поставлено наступні питання:

- чи перебуває заявлена ОСОБА_1 земельна ділянка згідно із долучених до заяви від 27.06.2023 графічних матеріалів у власності (користуванні) фізичних чи юридичних осіб?

- чи пов`язана заявлена ОСОБА_1 земельна ділянка, згідно із долучених до заяви від 27.06.2023 графічних матеріалів, функціонально із іншими земельними ділянками?

Зупинено провадження у справі №380/4495/25 до одержання результатів судової землевпорядної експертизи.

Ухвалою суду від 31.07.2025 поновлено провадження у справі за клопотанням представника відповідача та у зв`язку із надходженням до суду листа Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17.07.2025 про необхідність усунення недоліків для можливості виконання експертизи.

Ухвалою суду від 31.07.2025 закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради № 5714 від 28.11.2024 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду.

Ухвалою суду від 31.07.2025 витребувано у позивача інформацію, необхідну для проведення судової землевпорядної експертизи, щодо кадастрових номерів земельних ділянок, їх адреси, площі, цільового використання.

Ухвалою суду від 11.09.2025 повторно призначено у справі судову землевпорядну експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Зупинено провадження у справі №380/4495/25 до одержання результатів судової землевпорядної експертизи.

Ухвалою суду від 15.12.2025 поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням до суду листа Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26.11.2025 №4232/10/вих.-25/ЛЕП про неможливість проведення судової землевпорядної експертизи у зв`язку із неусуненням недоліків.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.06.2023, у якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду. Орієнтовний розмір земельної ділянки: 0,01 га.

Відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача, не було прийнято рішення у встановленому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2024 у справі № 380/30157/23 визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду.

Зобов`язано Львівську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки на АДРЕСА_1 для обслуговування житлового індивідуального будинку, в оренду у порядку, визначеному законодавством.

Ухвалою Львівської міської ради від 28.11.2024 № 5714 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що: земельна ділянка, розташована у межах будинковолодіння на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:004:0115) перебуває у спільній сумісній власності громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 ; до клопотання не додана письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Позивач вважає протиправною вказану ухвалу відповідача, оскільки заявлена позивачем земельна ділянка знаходиться на території, яка належить до комунальної власності Львівської міської ради, та не перебуває у власності (користуванні) будь-кого.

Ухвалою Львівської міської ради від 12.06.2025 №6580, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 27.03.2024 у справі № 380/30157/23:

- скасовано ухвалу міської ради від 28.11.2024 №5714 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на АДРЕСА_1 »;

- відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0100 га на АДРЕСА_1 в оренду для обслуговування житлового індивідуального будинку у зв`язку з: відсутністю індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0100 га на АДРЕСА_1 ; відсутністю письмової заяви усіх співвласників житлового будинку на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 7374234).

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 79-1 ЗК України визначено порядок формування земельної ділянки як об`єкту цивільних прав.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 ЗК України, земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Частиною 3 статті 93 ЗК України визначено, що не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.

Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років (ч. 4 ст. 93 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

За змістом пункту «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Частиною 2 статті 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 123 ЗК України.

Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки в оренду площею 0,01 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку.

Відповідач, відмовляючи у задоволенні такої заяви позивача, вказав, що:

- земельна ділянка, розташована у межах будинковолодіння на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:004:0115) перебуває у спільній сумісній власності громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 ;

- відсутність індивідуального житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0100 га на АДРЕСА_1 ;

- відсутність письмової заяви усіх співвласників житлового будинку на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 7374234).

Суд не погоджується із такими висновками відповідача, оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи копії листа Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.08.2025 №9503/427-25 земельна ділянка, яка розташована поруч із земельною ділянкою кадастровий номер :02:004:0115 у м. Винники (згідно представленого плану земельної ділянки) відноситься до земель м. Винники, які не надані у власність або користування.

Таким чином, відсутність індивідуального житлового будинку на земельній ділянці, а також відсутність письмової заяви усіх співвласників житлового будинку на АДРЕСА_1 не є підставами для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як зазначалось судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У постанові від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 Верховний Суд погодився з тим, що «чинним законодавством не передбачено право сільської ради відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України, в тому числі не передбачено й прийняття сільською радою рішення про відмову у задоволенні вимоги, порушеної в заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з відведенням земельної ділянки іншій особі».

Згодом цей висновок було застосовано в багатьох інших справах. Узагальнено його суть зводиться до того, що дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки треба надавати усім, хто звернувся. Як наслідок, проект можуть розробляти одночасно декілька замовників, а хто з них отримає ділянку, - визначатиметься на стадії затвердження проекту та надання її у власність.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

З позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, ефективний спосіб захисту прав повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права 2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим) 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, одне право має захищатися одним позовом.

Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту (який часто зумовлений обмеженнями, що діють у певній юрисдикції) є неефективним.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Львівську міську раду прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки в оренду площею 0,01 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Львівську міську раду прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з формуванням нової земельної ділянки в оренду площею 0,01 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового індивідуального будинку.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович