Справа № 420/31199/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС в Одеській області про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.06.2025р. № 13008303/41976067 про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № 11 від 08.07.2024, поданої на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ»;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну № 11 від 08.07.2024 в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою отримання вказаної накладної;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Позивачем надано всі первинні документи, що складались під час виконання зобов`язань по договорам, а рішення суб`єкта владних повноважень не містить чіткої підстави відмови в реєстрації податкових накладних.

Тобто, контролюючий орган має конкретизувати перелік документів, необхідних для

виконання покладених на нього функцій, для того, щоб платник податку чітко розумів адресовану йому вимогу. Пред`явлення контролюючим органом до платника податків загальної вимоги про надання документів без їх конкретизації та без посилання на відповідну норму права виключає можливість такого органу в подальшому застосовувати до такого платника податків негативні наслідки, пов`язані із ненаданням певного документу.

Відповідно до вимог законодавства у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної обов`язково має бути зазначена наступна інформація: 1) порядковий номер та дата складання податкової накладної; 2) конкретний критерій або ж критерії, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; 3) пропозицію про надання платником податків пояснень та/або перелік конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому без наведення зазначеної інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою.

В порушення вказаного у квитанціях була висловлена пропозиція платнику податку надати пояснення та копії документів без будь-якої конкретизації. Разом з тим, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної. Недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, які прийняті на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкових накладних, теж не є законними.

В рішенні Комісією не зазначено конкретного переліку документів, які мають бути подані платником податків, а наведено лише загальне найменування з вичерпного переліку без додаткової конкретизації, що позбавляє можливості встановити, які саме документи не надані позивачем.

Також позивач наголошує, що оскаржувані рішення не містять мотивів відхилення наданих позивачем пояснень та документів. Тобто, Комісією не було з`ясовано специфіку проведених господарських операцій та не визначено документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій з урахуванням їх змісту і обсягу.

Вважаючи рішення Головного управління ДПС в Одеській області про відмову в реєстрації податкової накладної протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 15.09.2025 року прийнято справу до провадження та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст. 262 КАС України у межах строків, визначених ст. 258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

До суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що позивач направив на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну №11 від 08.07.2024 року, проте її реєстрація зупинена.

За отриманою квитанцією № 1 з Єдиного вікна приймання звітності Державної податкової служби України Позивачу було повідомлено, що «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (зі змінами), реєстрація податкової накладної від 08.07.2024 №11 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку). Додатково повідомляємо: показник "D"=1.1407%, "Рпоточ"=140874.17 Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.»

Представник навів зміст нормативних актів щодо спірних правовідносин, обставини справи та зазначив, що пункти 12,13 Порядку №1246 дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік обов`язкової для фіксації в рамках квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної інформації. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою. При цьому, квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної повинна фіксувати: 1) порядковий номер та дату складення податкової накладної; 2) конкретний критерій або ж критерії, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; 3) пропозицію про надання платником податків пояснень та/або перелік конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної.

Платник податку направив засобами електронного зв`язку повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунків коригування, реєстрацію якої зупинено. Однак, оскаржуваними рішеннями відмовлено в реєстрації зазначеної вище податкової накладної.

Головне управління ДПС в Одеській області вважає, що на момент винесення оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, позивач не виконав вимоги ПК України та Порядку № 520 щодо підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, і саме з цих підстав контролюючий орган відмовив у реєстрації податкової накладної.

Також відповідачем зазначено, що позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну є передчасними, в той час як належним способом захисту порушеного права є зобов`язання контролюючого органу повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної.

07.10.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ зареєстровано в 2018 році.

Місцезнаходженням ТОВ ОШТ є наступна адреса: 67661, Україна, Біляївський р-н, Одеська обл., село Нерубайське, вулиця Пастера, будинок, 29б.

Основним видом діяльності Товариства є: 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Також підприємство здійснює інші види діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів тощо.

У межах даних КВЕДів Товариство здійснює оптовий та роздрібний продаж автомобільних шин (у т.ч. для вантажної та спеціалізованої техніки), надання послуг з обслуговування автомобілів, у т.ч. вантажних: інспекцію транспортних засобів; шиномонтаж в комплексі, балансування, ремонт шин тощо.

Для здійснення діяльності з обслуговування автомобілів ТОВ ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ використовує наступні приміщення:

- офісне приміщення площею 10 кв. м. за адресою розташування Одеська обл., Біляївський р-н., с. Нерубайське, вул. Пастера, 29-Б. Позивач користується вказаним приміщенням на підставі укладених з орендодавцем ПП ЮА-Автохаус Договорів оренди нежитлового приміщення № 01/06/24 від 01.06.2024 р., № 01/06/25 від 01.06.2025 р.:

- майданчик для зберігання автомобілів площею 160 кв.м, який розташований за адресою Одеська обл., Біляївський р-н., с. Нерубайське, вул. Пастера, 29-Б, що підтверджується Договором оренди майданчика від 01.10.2024 р., укладеним з орендодавцем ПП ЮА-Автохаус;

- нежитлове приміщення площею 215 кв.м. на підставі Договорів оренди нежитлового приміщення № 02/06/24 від 02.06.2024, № 02/06/25 від 01.06.2025 р., укладених з ТОВ ЮА-Автохаус, що розташоване за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Нерубайське, вул. Пастера, 29-Б.

Отже, в оренді у Позивача наявні майданчик та нежитлові приміщення, що забезпечують потреби позивача для зберігання автомобілів, автомобільних шин, дисків та інших товарно-матеріальних цінностей, а також технічне обслуговування та технічний ремонт рухомого автомобілів.

Основними постачальниками ТОВ ОШТ є: ТОВ АСКАНІЯ АВТО код 33830230, ТОВ ВОРОПЕКС ГРУП код 41720267, ТОВ ВОСТОКШИНСЕРВІС код 40068292, ТОВ 100 ШИН ОДЕСА код 41167090, ТОВ ТД ДАКОТА код 41323370, ТОВ МСС ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ код 33212540, ПП ??????? код 20090554, ТОВ ТПК ОмегаАвтопоставка код 33010822, ТОВ РБТ-ГРУП код 37360626, ТОВ ТЕХНООПТТОРГТРЕЙД код 31497076, ТОВ ТЕХНОТОРГ-ДОН код 31764816, ТОВ АМТЕХНОЛОГІЯ код 32919946, ТОВ ГУДЙЕАР Україна код 36017752, ТОВ ШИНОТЕХНІК 42367754, ТОВ АВТОМАШТЕХ код 44652519.

Для забезпечення здійснення господарської діяльності позивач закуповує шини, деталі для автомобілів, мастильні речовини та витратні матеріали зокрема за наступними договорами:

- договір № П17-09/18 від 17.09.2018, укладений з ТОВ ЛД ІНВЕСТ;

- договір № 504/23/10 від 18.12.2023 постачання товару та/або послуг на умовах відстрочення платежу, укладений з ТОВ ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД;

- договір поставки № 0401/24/3 від 04.01.2024, укладений з ТОВ Асканія Авто;

- договір поставки № 9/24 від 22.03.2024 року, укладений з ТОВ АМ-технологія;

- договір поставки товару № 21/12 від 21.12.2023, укладений з ТОВ АГРЕЙН ТРАНС щодо поставки товару (шин, дисків, акумуляторних батарей до транспортних засобів, інших запчастин);

- договір № 288-22 від 01.02.2022, укладений з ТОВ Автомаштех.

У підприємства наявна матеріально-технічна база для надання послуг з обслуговування транспортних засобів, у т.ч.: домкрат підкатний, 6т швидкий підйом; станок шиномонтажний FALCO EVO 624 S автомат; шиномонтувальний верстат для Л/А AS-905; пневмогайковерт 1" 2440 Н/М; станок балансувальний, 8"-26"; Plus 18.5- 13 компресор роторний, 2150 л/хв. Р-13 бар; адаптер для кріплення датчиків DSP760T на поворотний шкворень причепа; балансувальний верстат ER10; балансувальний верстат ER100 EVO; балансувальний верстат для В/А МТ-2650; круги поворотні для вантажних автомобілів і автобусів мобільні; підйомник 2-х ст. електрогідравлічний з верхньою синхронізацією PEAK 209CH (4т.); пристрій для монтажу Tecnoroller NG; стенд для РУУК вантажних автомобілів і автобусів; стенд шиномонтаж. для вант/ автомобілів Jumbo TCS26; стенд шиномонтаж. для вант/автомобілів Jumbo TCS52 ANW MAXI; стенд шиномонтаж. для вант/автомобілів Jumbo TCS60, штовхач HD для прокату тощо.

Для здійснення Позивачем господарської діяльності, зокрема, для надання послуг з сервісного технічного обслуговування автомобілів та продажу автомобільних шин та інших запчастин і деталей, задіяні співробітники ТОВ ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ, кількість яких у третьому кварталі 2024 року становила 14 осіб. Відповідна звітність за формою 1 ДФ надана позивачем до позову.

Річний дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2024 рік склав 113 997 020,00 грн., а чистий прибуток 3 387 700 грн.

22.01.2024 між ТОВ ГУДЙЕАР УКРАЇНА (Продавець) та ТОВ ОШТ (Покупець) укладено Угоду про надання послуг № 628/2024, відповідно до п. 1.1., п. 1.2 якої сторони погодили, що оскільки між Продавцем та Покупцем був укладений Договір про неексклюзивне дистрибютерство № 617/2024 від 08.01.2024 року, відповідно до якого Продавець постачає Покупцю Продукцію відповідно до заявок останнього для їх подальшої реалізації на території України, Продавець сплачуватиме Покупцеві мотиваційні виплати в порядку та на умовах, визначених в цій Угоді («Мотиваційні виплати»). Мотиваційні виплати представляють собою винагороду Покупця за надання послуг з просування Продукції шляхом проведення в період з 1 січня 2024 року по 30 червня 2024 року включно (звітний період) маркетингових заходів в порядку, встановленому ст. 2 цієї Угоди (надалі Послуги), які повинні забезпечити пожвавлення збуту та підвищення обсягів продажу Продукції.

Згідно п. 1.3 Договору послуги з просування продукції за цією угодою вважатимуться належним чином наданими та підлягають оплаті Продавцем за умови придбання Покупцем безпосередньо у Продавця протягом звітного періоду продукції у кількості не менше 500 одиниць.

Згідно п. 3.5. за результатами проведення Маркетингового заходу Покупець складає у двох екземплярах Акт про надання послуг у Звітному періоді за формою, затвердженою в Додатку 1 до Угоди та направляє його Продавцю.

Згідно п. 3.9. продавець сплачує Покупцю Мотиваційні виплати за надані Послуги протягом 15 робочих днів з дня підписання Сторонами Акту, проте в будь-якому разі не раніше реєстрації Покупцем податкової накладної на ім`я Продавця в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України, що надаватиме Продавцю право включити відповідну суму ПДВ до складу податкового кредиту.

08.07.2024 року між ТОВ «Гудйеар Україна» (продавець) та ТОВ «Одеський шинний термінал» (покупець) було укладено Акт про надання послуг до Угоди про надання послуг № 628/2024 від 22.01.2024 року за період з 1 січня 2024 року по 30 червня 2024 року (Звітний період) на підтвердження того, що у звітному періоді покупець надав продавцю послуги з просування продукції шляхом проведення наступних Маркетингових заходів: Виготовлення пакетів для пакування автошин з лого Goodyear.

В п. 3 Акту сторони визначили, що враховуючи що протягом Звітного періоду Покупець придбав у Продавця Продукції в загальній кількості 4 166 одиниць на суму 11 885 950,32 грн. без ПДВ, сума Мотиваційних виплат, що підлягає сплаті Покупцю за результатами надання Послуг у звітному періоді, складає 71 315,72 грн., в т.ч. ПДВ 11 885,95 грн.

Згідно правила першої події дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, Позивач відповідно сформував податкову накладну № 11 від 08.07.2024 на загальну суму 71 315,72 грн, з яких 11 885,95 грн сума ПДВ.

Податкова накладна № 11 від 08.07.2024 року була направлена на реєстрацію 23.07.2024 року, але не була зареєстрована, її реєстрація була зупинена. Єдиною причиною зупинення, відповідно до квитанції №1 вказано те, що ПН складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку). Запропоновано подати пояснення. Будь-якого іншого критерію ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкових накладних, в квитанції зазначено не було.

Відповідність Позивача пункту 8 критеріїв ризиковості була встановлена ГУ ДПС в Одеській області в результаті виявлення постачання Позивачем товарів (послуг) на користь ТОВ «Нікспецтранс», , щодо якого було прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку. Тобто єдиною підставою для віднесення Позивача до переліку ризикових платників податку стали господарські операції з постачання товарів та послуг іншому контрагенту ТОВ «Нікспецтранс».

24.07.2024р. Позивач, не погодившись із рішенням від 16.05.2024 № 9723 про відповідність критеріям ризиковості платника податків, оскаржив останнє до Одеського окружного адміністративного суду. Ухвалою від 26.07.2024р. якого було відкрито провадження у справі № 420/23350/24.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року по справі №400/6256/24, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення № 19026 від 25.06.2024 про відповідність ТОВ Нікспецтранс п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та зобов`язано ГУ ДПС в Миколаївській області виключити ТОВ Нікспецтранс з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості. 05.12.2024р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/23350/24 визнано протиправним та скасовано рішення від 16.05.2024 року № 9723 про відповідність Позивача критеріям ризиковості платника податку та зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області виключити Позивача з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 року по справі №400/11672/24, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2025 року, визнано протиправним та скасовано рішення від 26.11.2024 року № 31278 про відповідність ТОВ Нікспецтранс п.8 Критеріїв ризиковості платника податку та зобов`язано ГУ ДПС в Миколаївській області виключити ТОВ Нікспецтранс з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

16.05.2025 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року по справі № 420/23350/24 щодо виключення Позивача з переліку ризикових платників податків було залишено без змін, а апеляційна скарга ГУ ДПС в Одеській області без задоволення.

10.06.2024 року Комісія ГУ ДПС в Одеській області виключила Позивача з переліку ризикових платників податку на виконання судового рішення, що набрало законної сили.

18.06.2025 року позивач направив Комісії ГУ ДПС в Одеській області Повідомлення № 14 про подання пояснень та копій документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної № 11 від 08.07.2024 року, реєстрацію якої було раніше зупинено.

До вказаних пояснень платником було долучено 31 додаток, серед яких, зокрема, акт наданих послуг, що підтверджує факт настання першої події надання послуг, і Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 та Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2025 року, якими підтверджено протиправність Рішення ГУ ДПС в Одеській області щодо включення позивача до переліку ризикових платників податку.

18.06.2025р. Позивач отримав Квитанцію № 2, згідно якої Повідомлення від 18.06.2025 року № 78 прийнято до розгляду.

Однак Рішенням про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 24.06.2025 р. № 13008291/41976067 відмовлено у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 11 від 08.07.2024 на тій підставі, що нібито платником податку надано копії документів, складені/оформлені з порушенням законодавства.

У графі Додаткова інформація (зазначити конкретні документи) перераховано в загальному вигляді без прив`язки до конкретних документів позивача: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури / інвойси, акти приймання передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Позивач, вважаючи протиправним рішення Комісії ГУ ДПС, ДПС України, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий Кодекс України.

За правилами п.185.1 ст.185 ПКУ операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, в силу вимог п.187.1 ст.187 ПКУ вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПКУ податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.1 ст.201 ПКУ встановлений обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із п.201.10 ст.201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

На виконання вказаних вище норм законодавства позивачем сформовано податкову накладну № 11 від 08.07.2024 року та засобами телекомунікаційного зв`язку подано їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, проте позивач отримав квитанції, відповідно до яких документ доставлено до центрального рівня ДПС. Документ збережено. Реєстрація зупинена. У квитанції зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст.201 ПКУ, реєстрація ПН/РК ЄРПН зупинена. Причиною зупинення вказано те, що податкова накладна складена та подана платником податку, який відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку (додаток 1 Порядку). Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення.

Пунктом 201.16 ст.201 ПКУ встановлено, що реєстрація ПН/РК в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 Порядку №1165, У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

Пунктами 10,11 Порядку встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Тобто згідно з п.11 Порядку №1165 при зупиненні реєстрації податкової накладної зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Пунктами 4,5 Порядку №520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з пунктами 9,10,11 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/ відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п.5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

У той же час п.3 Порядку №520 встановлено, що Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до п.4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому ст.42 Кодексу.

Таким чином, норми Порядку №520 визначають строк для надання пояснень та копій документів (365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в ПН/РК) та строк для прийняття рішення Комісією (5 днів з дня отримання документів).

Порядок №520 не регламентує питання дій контролюючого органу при отриманні документів, які на його думку, на відміну від думки платника податків, не є достатніми для реєстрації податкової накладної, але при наявності у платника надати ці документи може надати до спливу 365 днів.

Тобто зміст переліку документів, встановлений п.5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як п. 185.1 ст. 185, так і п.187.1 ст.187 ПКУ.

При таких обставинах, суд вважає, що контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік, оскільки в п.5 Порядку №520 наведений приблизний та не вичерпний («може включати») перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі як надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства відповідно до п.5 цього Порядку не може бути застосована.

Пунктами 10,11 Порядку встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Твердження представника відповідачів, що рішення відповідає встановленим п.10, 11 Порядку №1165 вимогам до квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної суд оцінює критично та вважає обґрунтованими доводи позивача, що Комісія як суб`єкт владних повноважень повинна вказувати конкретний перелік необхідних їй документів для вирішення питання щодо реєстрації податкової накладної.

Судом встановлено, що реєстрація податкової накладної позивача зупинена з пропозицією надання додаткових документів без визначення його переліку, що неможливо вважати мотивованою вимогою контролюючого органу. Оскільки така вимога є передумовою подальшого дослідження наданих документів та прийняття рішення про реєстрацію або про відмову в реєстрації податкових накладних, дослідження наданих документів та прийняття оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних з підстав неповноти надання документів не є правомірними. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної підлягає задоволенню.

Позивач зазначив, що він надав необхідні документи, які на його думку є достатніми для реєстрації податкової накладної та підтверджують реальність господарської діяльності позивача.

З оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації податкової накладної вбачається, що воно не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття, а лише містить загальну фразу про те, що причиною його прийняття є "надання платником податку копій документів, складних з порушенням законодавства".

Тобто викладена загальна норма без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкових накладних, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 380/8213/21 від 08 лютого 2022 року.

Суд наголошує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям ризиковості є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства, а отже здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Питання тлумачення та застосовування національного законодавства є, перш за все, компетенцією національних органів влади. Проте суд повинен перевірити, чи породжує спосіб тлумачення та застосування національного законодавства наслідки, що відповідають принципам Конвенції, як вони тлумачаться у світлі практики Суду (п.41 рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Будченко проти України», рішення у справі «Скордіно проти Італії»).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

Крім того, одним з основних принципів податкового законодавства України є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає, що відсутність в оскаржуваному рішенні мотивів його прийняття позбавляє взагалі можливості позивача навести аргументи щодо його неправомірності. Акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності. Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду (від 04.12.2018 року по справі №821/1173/17, від 09.07.2019 року у справі №140/2093/18).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 02.04.2019 року (справа №822/1878/18, адміністративне провадження №К/9901/4668/19) зазначив, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 п.4.1 ст.4 ПКУ), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної Товариства та протиправності рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи із системного тлумачення норм права, наведених вище, суд доходить висновку, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення, законність якого підлягає перевірці судом при розгляді справи.

Крім того, в постанові від 22.07.2019 по справі №815/2985/18 Верховного Суду наявні висновки, які є сталою судовою практикою щодо вимог до актів індивідуальної дії. В постанові зазначено, що Суд вважає за доцільне наголосити, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації податкової накладної, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм належну правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення. Оскільки відповідач - ДПС України, продублював норму Постанови №190, тобто зазначив загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови у реєстрації податкової накладної, Суд дійшов висновку, що Державна фіскальна служба України прийняла невмотивоване рішення, оскільки його зміст не дає чіткого розуміння обставин, за яких було прийняте негативне для платника податків рішення.

Таким чином, вказаний правовий висновок Верховного Суду підтверджує обґрунтованість позовних вимог позивача.

Всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України представники відповідачів не спростували належними та допустимими доказами твердження позивача про наявність всіх первинних документів щодо здійснення господарської операції, не надалі жодного доказу, що господарські операції не здійснювались, а надані документи не підтверджували здійснення вказаних операцій.

Факт зупинення податкової накладної не позбавляє контролюючий орган діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений законодавством, зокрема при зупиненні податкової накладної у рішенні визначити перелік документів, як і платнику податків необхідно надати для реєстрації податкової накладної.

Крім того, зупинення реєстрації податкової накладної та відмови у її реєстрації в ЄРПН не спростовує факту отримання позивачем коштів для здійснення господарських операцій визначених укладеним договором.

Не зазначення документів в квитанції про зупинення ПН/РК, які необхідно подати платнику податків для її реєстрації, не зазначення конкретного переліку документів, які не були надані та стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову у реєстрації ПН, позбавили платника податків у встановленому законодавством порядку надати ці документи, навести свої аргументи.

Суд зазначає, що в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Позивачем були надані суду документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції, тому суд дійшов висновку, що його позовні вимоги є обґрунтованими.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії ГУ ДПС в Одеській області №13008303/41976067 від 24.06.2025 року підлягають задоволенню.

Суд також дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну № 11 від 08.07.2024 року датою її фактичного подання.

Відповідно до пунктів 2, 10 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Відповідно до абзацу 22 пункту 201.10 ст.201 ПКУ, відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином, з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для платника податків щодо права на формування податкового кредиту, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ДПСУ провести реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.

Такий спосіб захисту як зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1-2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами наведені позивачем доводи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Представник до заяви на підтвердження розміру витрат на правову допомогу надав копію договору про надання правничої допомоги №01/07/2024, додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги №17, акту наданих послуг №06/10, у відповідності до яких сума понесених позивачем витрат на правову допомогу склала 20 000,00 гривень.

Від відповідача надійшли заперечення.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником наданий договір про надання правової допомоги, додаткова угода та акт наданих послуг.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд вважає необґрунтованим розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки сума витрат у розмірі 20,000 грн., не є обґрунтованою в контексті дослідження обсягу таких послуг із урахуванням складності справи, а зазначені у Акті витрати на їх виконання є явно завищеними.

Враховуючи досліджені докази, що надані на підтвердження витрат на оплату правової допомоги, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу у справі №420/31199/25 є 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень), які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ» (вул. Пастера, буд. 29-Б, с. Нерубайське, Біляївський р-н, Одеська обл., 67661, Код ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС України в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних області № 13008303/41976067 від 24.06.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної №11, складеної ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ».

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування податкову накладну ТОВ «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ» №11 від 08.07.2024 року датою її подання на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКИЙ ШИННИЙ ТЕРМІНАЛ» (вул. Пастера, буд. 29-Б, с. Нерубайське, Біляївський р-н, Одеська обл., 67661, Код ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, сорок копійок) витрати зі сплати професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень,00 коп).

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.