Справа № 520/9484/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 р. Справа № 520/9484/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 р. (ухвалене суддею Лук`яненко М.О.) по справі № 520/9484/25за позовом Фермерського господарства "Золота нива +" до Головного управління ДПС у Харківській області , Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «ЗОЛОТА НИВА+» (в подальшому ФГ «ЗОЛОТА НИВА+») звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило: визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області щодо відмови у підтвердженні ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області надати ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» документальне підтвердження (довідку) про підтвердження ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік; зобов`язати Державну податкову службу України внести до реєстру платників єдиного податку відомості про ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» як платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік та надати відповідний витяг з реєстру платників єдиного податку; визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Харківській області з фактичного невизнання як податкової звітності з присвоєнням ознаки стану обробки «Історія подання» поданих ФГ «ЗОЛОТА НИВА+»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2025 р.; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 19.02.2025 р.; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2025 р.; зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області прийняти та зареєструвати датою їх фактичного отримання податковим органом - 19.02.2025 р. подані ФГ «ЗОЛОТА НИВА+»: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2025 р.; Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 19.02.2025 р.; податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2025 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 р. та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ФГ «Золота Нива+» зареєстроване як юридичної особою, є сільськогосподарським товаровиробником, земельні ділянки якого загальною площею 318,4642 га, розташовані на території Оскільської СТГ Ізюмського району, з основним видом діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.11 КВЕД.

З 01.01.2015 р. по 31.12.2023 р. ФГ «Золота Нива+» було платником єдиного податку четвертої групи.

19.02.2025 р. позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області подані: податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік № від 19.02.2024 р.(щодо земельних ділянок на території Оскільської територіальної громади); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 19.02.2024 р., згідно із яким частка сільськогосподарського товаровиробництва дорівнює 0%; податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна звітна», Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2024 р.; рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 р. № 502-Ш «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», Додаток «Перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» до рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 р. № 502 -VIII.

Вказана податкова звітність прийнята контролюючим органом 19.02.2025 р. та зареєстрована за № , № , № , що підтверджується позначками «Документ прийнято» на перших аркушах звітності та долученими до позову електронними квитанціями № 2.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області № 11565/6/20-40-04-13-06 від 12.03.2025 р., відповідно до пункту 10 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, контролюючим органом не підтверджено ФГ «Золота Нива+» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік, оскільки відповідно до інформації наявної в інформаційних системах ДПС України ФГ «Золота Нива+» надано розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2024 рік (від 19.02.2025 р. № ), в якому задекларована частка сільськогосподарського товаровиробництва на рівні нуль. Також, контролюючим органом повідомлено, що поданій позивачем звітності платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік буде присвоєно ознаку «історія подання».

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не підтверджено позивачу статус платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. № 71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (який набрав чинності з 01.01.2015 р.) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України) встановлено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.

Згідно із пп. 298.8.4 п. 298.8 ст. 298 ПК України, врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу (пп. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 ПК України).

Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування встановлюється ПК України, п. 298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Пунктом 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України для платників податків передбачено звільнення від нарахування та сплати податкових зобов`язань за певними податками, зокрема, встановлено, що тимчасово, з 1 березня 2022 року, не нараховується та не сплачується єдиний податок четвертої групи з площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди, у податкових періодах, коли на територіях, на яких розташовані такі сільськогосподарські угіддя та/або землі водного фонду, ведуться бойові дії або території тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації, до дати завершення на таких територіях активних бойових дій або тимчасової окупації Російською Федерацією.

Пунктом 10 підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що на період з 1 березня 2022 року до першого числа місяця, що настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території, для платників єдиного податку четвертої групи, у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди яких перебувають земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, положення підпункту 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу застосовуються виключно під час реєстрації суб`єкта господарювання платником єдиного податку.

Для цілей, визначених підпунктом "а" підпункту 4 пункту 291.4 статті 291, підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 та підпунктом 4 пункту 299.10 статті 299 цього Кодексу, частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік платників єдиного податку четвертої групи, у яких не менше 30 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у їхній власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, у попередньому податковому (звітному) році розташовувалися не менше шести місяців на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, має дорівнювати або перевищувати 50 відсотків.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Наказом № 309 у розділі І затверджені території можливих бойових дій (частина перша) та території активних бойових дій (частина друга), у розділі ІІ затверджені тимчасово окуповані російською федерацією території України. Отже, для цілей справляння єдиного податку четвертої групи, відповідно до підпункту 69.33 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу застосовується тільки перелік територій активних бойових дій та тимчасово окупованих російською федерацією».

Пунктом 1 Постанови Кабінету Мінінстрів України № 1364 від 06.12.2022 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій

До територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

У цьому ж пункті 1 Постанови Кабінету Мінінстрів України № 1364 від 06.12.2022 р. «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» також вказано: для цілей оподаткування території активних бойових дій - це включені до переліку території активних бойових дій, території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який складається: з розділу І «Території, на яких ведуться (велися) бойові дії», що має частини: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси з розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України».

Судовим розглядом встановлено, що позивач протягом 2023 року був платником єдиного податку 4 групи та на праві оренди використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані поза межами населених пунктів на території Оскільської об`єднаної територіальної громади Ізюмського району Харківської області (с. Оскіл; Капитолівський старостинський округ, с. Комарівка), загальною площею 318,4642 га.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р. (із змінами) території Оскільської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, в межах якої розташовані орендовані позивачем земельні ділянки, згідно з частиною 2 розділу І наказу віднесені до переліку Територій активних бойових дій, згідно з розділом ІІ наказу - до переліку Тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України: с. Комарівка (з урахуванням територій поза межами населеного пункту) Оскільської ОТГ: активні бойові дії: 24.02.2022 р. - 06.03.2022 р., 11.09.2022 р. - 24.09.2022 р.; тимчасова окупація: 06.03.2022 р. - 11.09.2022 р.; с. Оскіл (з урахуванням територій поза межами населеного пункту) Оскільської ОТГ: активні бойові дії: 24.02.2022 р. - 06.03.2022 р., 12.09.2022 р. - 24.09.2022 р.; тимчасова окупація: 06.03.2022 р. - 12.09.2022 р.

Підпункт 10.1 п.ункту10 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України про частку сільськогосподарського товаровиробництва у розмірі 50% або більше застосовується до платника, якщо він відповідає таким умовам: власні або використовувані сільськогосподарські угіддя платника знаходились на територіях активних бойових дій або тимчасово окупованих у попередньому звітному (податковому) році; площа сільськогосподарських угідь на територіях, де велись активні бойові дії або тимчасово окупованих, становила 30% або більше від загальної площі власних або використовуваних сільськогосподарських угідь платника; вказані 30% або більше угідь знаходились на територіях, де велись активні бойові дії або тимчасово окупованих, протягом 6 місяців або довше.

Відповідно до п.10.2 п.10 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України враховуються саме дати початку та завершення активних бонових дій або тимчасової окупації, визначені відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у попередньому 2024 податковому (звітному) році згідно із частиною 2 розділу І наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 р., яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, активні бойові дії на території Оскільської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, в межах якої розташовані орендовані позивачем сільськогосподарські угіддя, у 2023 році не велись; згідно з розділом ІІ наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022р. тимчасової окупації у 2023 не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах підлягають застосування пп.298.8.4 п.298.8 ст.298 ПК України.

Статтею 298.8.1. ПК України встановлено, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи); розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Відповідно до п.п. 298.8.4. п. 298.8 ст. 298 ПК України, у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах. Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Згідно із рішенням Харківської обласної ради від 14.02.2023 р. № 502- VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» визнано обставини, що склалися на території Харківської області у зв`язку з російською військовою агресією проти України та стали підставою введення воєнного стану в Україні, обставинами непереборної сили з 24 лютого 2022 року до дня припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до Додатку «Перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили» до рішення Харківської обласної ради від 14.02.2023 р. № 502-VIII ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» віднесено до числа постраждалих внаслідок обставин непереборної сили та включено до переліку за порядковим № 683.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку на 2024 рік, оскільки частка сільськогосподарського товаровиробництва позивача за 2024 рік не перевищує 75% у зв`язку з існуванням у 2024 році обставин непереборної сили; для підтвердження статуту платника єдиного податку четвертої групи позивачем виконано всі вимоги, передбачені абз. 2 пп.298.8.4 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України, а саме: подано податкову звітність разом із рішенням Харківської обласної ради від 14.02.2023 р.№ 502-VIII «Про наявність обставин непереборної сили та затвердження переліку суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», Додатком «Перелік суб`єктів господарювання - юридичних осіб сільськогосподарських товаровиробників, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», згідно з яким ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» включено до переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили.

Згідно із п.292-1.1 ст. 292-1 ПК України, об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/ або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди. Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Період, коли земельні ділянки визнаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, або дата визнання земельної ділянки придатною для використання.

Згідно із пп.12.4.6 п.12.4 ст.12 ПК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/ або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи наявні рішення військових адміністрацій: розпорядження Оскільської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області № 667 від 19.10.2023 р., № 668 від 19.10.2023 «Про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» на підстави заяви про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами», позивача звільнено від плати за землю (орендної плати).

Згідно з пп.14.1.262 п.14.1 ст.14 ПК України, частка сільськогосподарського товаровиробництва для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - питома вага доходу сільськогосподарського товаровиробника, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, у загальній сумі його доходу, що враховується під час визначення права такого товаровиробника на реєстрацію як платника податку.

Відповідно до пп.298.8.3 п.298.8 ст.298 ПК України, дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції), включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства.

Таким чином, до розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва включається не сам врожай, а доходи від його реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, орендовані позивачем сільськогосподарські угіддя визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами - звідси, проведення будь-яких агротехнічних робіт та отримання власновиробленої сільськогосподарської продукції у 2024 році, та, відповідно, й отримання доходу від її реалізації, неможливе.

Згідно із п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 299.10 та абзацом 2 пункту 299.11 статті 299 ПК України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5 1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавцем чітко розмежовано поняття переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

Судовим розглядом встановлено, що позивач у 2023 - 2024 роках вже був платником єдиного податку четвертої групи, у зв`язку з чим у спірних правовідносинах йдеться саме про підтвердження останнім статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 11.01.2024 р. у справі № 810/3210/17.

Судовим розглядом встановлено, що документальна виїзна перевірка ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» зі встановленням в ході такої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи) - ГУ ДПС у Харківській області не проводилась; рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку - стосовно позивача не приймалось.

При цьому вимоги для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, з дотриманням умов та порядку такого підтвердження, встановлених правилами підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 ПК України - позивачем виконані.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що, відмовляючи позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи діяв з порушенням вимог чинного законодавства.

Щодо позовних вимог ФГ «ЗОЛОТА НИВА+» про визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Харківській області з невизнання як податкової звітності поданих ФГ «ЗОЛОТА НИВА+»: податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «звітна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2024 рік, № від 19.02.2024 р. ; розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва за типом «звітний» за 2024 рік № від 19.02.2024; податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік за типом «загальна», включаючи Додаток 1 - Відомість про наявність земельних ділянок, Додаток 3 - Розрахунок загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) 2023 рік, № від 19.02.2024 р. , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 19-1.1.1.-19-1.1.2. п. 19-1.1. ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно із п. 48.7. ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Підпунктом 75.1.1. пункту 75.1. ст. 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно із п. 76.1. ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Під час проведення камеральної перевірки згода платника податків на перевірку та його присутність не обов`язкова.

Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПК України, податкова декларація вважається неподаною за умови порушення норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48, абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу та надання або надсилання контролюючим органом платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації, зокрема засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» для податкових декларацій, поданих у такий спосіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для присвоєння податковій звітності позивача, статусу "не визнано як податкова звітність" слугував висновок контролюючого органу про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2025 рік.

Проте, контролюючим органом ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано доказів, що подана позивачем податкова звітність за результатами камеральної перевірки подана із порушеннями, визначеними ПК України.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем протиправно присвоєно податковій звітності позивача, статусу «не визнано як податкова звітність».

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 308, 315, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 по справі № 520/9484/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич