Справа № 160/31061/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31061/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 р. (суддя Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі №160/31061/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні йому пенсії за віком №21 від 09 вересня 2024 р.;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути його заяву від 03 вересня 2024 р. про призначення пенсії за віком із урахуванням наявного страхового стажу 31 рік 11 місяців 23 дні для призначення пенсії.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 має достатній страховий стаж для призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком № 21 від 09 вересня 2024 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07 липня 2024 р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж на дату звернення із заявою про призначення пенсії Відсутня також інформація про сплату страхових внесків за період з 01 січня 2015 р. по 31 липня 2015 р. та з 24 серпня 2015 р. по 31 грудня 2015 р.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відзив обгрунтовано тим, що

ОСОБА_1 має страховий стаж - 31 рік 11 місяців 23 дні, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком. Відповідачем період його роботи з 11 січня 2011 р. по 07 серпня 2015 р. невірно обчислено та зараховано у його страховий стаж в розмірі - 3 роки 7 місяців 26 днів, оскільки фактично цей період становить - 4 роки 6 місяців 28 днів.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.

03 вересня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №21 від 09 вересня 2024 р. відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю необхідної кількості страхового стажу. У рішення зазначено, що страховий стаж складає - 30 років 03 місяці 29 днів (необхідний 31 рік).

Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем зараховано до страхового стажу позивача усі періоди, однак в частині зарахованого періоду з 11 січня 2011 р. по 07 серпня 2015 р. невірно розраховано його тривалість. Із урахуванням вірного розрахунку, страховий стаж позивача в загальному розмірі складає більше 31 року, що дає йому право на призначення пенсії за віком на загальних підставах із наступного за дня після досягнення ним пенсійного віку 60 років.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року. Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, з набранням чинності 01 січня 2004 р. Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" введено поняття "страховий стаж", до цього стаж вважався трудовим. До страхового стажу зараховуються періоди, за які були сплачені страхові внески. При цьому до страхового стажу прирівнюється і весь трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 р.

Як вбачається із розрахунку форми РС-право, яка була додана відповідачем до відзиву на позовну заяву, страховий стаж позивача становить - 30 років 3 місяці 29 днів.

Судом першої інстанції вірно вказано, що у вказаному розрахунку період роботи позивача з 11 січня 2011 р. по 07 серпня 2015 р. невірно зараховано із розрахунку - 03 роки 07 місяців 26 днів, оскільки фактично він становить - 04 роки 06 місяців 28 днів. Різниця складає - 11 місяців 2 дні.

Із урахуванням вірного розрахунку, страховий стаж позивача в загальному розмірі складає - 31 рік 3 місяці 01 день, що свідчить про наявність в нього права на призначення пенсії за віком на загальних підставах із наступного за дня після досягнення ним пенсійного віку 60 років, тобто з 07 липня 2024 р., як вірно вказав суд першої інстанції.

Позивач у позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу вказує, що його загальний страховий стаж становить - 31 рік 11 місяців 23 дні. З цього приводу слід зазначити, що позивачем не заявлялися до суду вимоги щодо не зарахування йому до страхового стажу відповідачем певних періодів або їх зарахування не в повному обсязі.

Безпідставними є доводи скаржника про те, що відсутня інформація про сплату страхових внесків за період з 01 січня 2015 р. по 31 липня 2015 р. та з 24 серпня 2015 р. по 31 грудня 2015 р., оскільки період роботи позивача з 11 січня 2011 р. по 07 серпня 2015 р. був зарахований ним до його страхового стажу, а після вказаної дати у трудовій книжці позивача відсутня інформація про його роботу або іншу діяльність.

В зв`язку із чим, відсутні підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту "в" статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції в постанові вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем до відшкодування заявлено витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., на підтвердження чого надано: 1) договір про надання правової допомоги від 24 червня 2025 р.; 2) акт прийому - передачі наданих послуг (підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу, а також участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції); 3) квитанцію.

Відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача підлягають витрати за підготовку відзиву на апеляційну скаргу, які із урахуванням його змісту та складністю справи становлять 1000,00 грн.

Не підлягає відшкодуванню подання відзиву, оскільки це не є правовою допомогою, а також участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, оскільки розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без участі сторін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 р. в адміністративній справі №160/31061/24 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області () витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 03 грудня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш