Справа № 320/27900/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року справа №320/27900/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Бабіча Є.О.,

представника відповідача Вірченка Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 320/27900/25 (головуючий суддя І інстанції Зеленов А.С.) за позовом Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 26.05.2025 ВП № 77954023.

В обґрунтування позову зазначив, що судове рішення у ВП № 77954023 повинно виконуватись органами казначейства відповідно до Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Після відкриття виконавчого провадження № 77954023 ДСА України повідомила відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про ускладнення виконання рішення суду у справі № 200/3638/24 та просила утриматися від накладення штрафів.

Виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідно до законодавчого регулювання такого виконання.

Виконання рішення суду у справі № 200/3638/24 має здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

ДСА України неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150, але пропозиції ДСА України не були підтримані. Тобто в даному випадку зобов`язання ДСА України виконати рішення при відсутності відповідного фінансування з боку Міністерства фінансів України та Уряду, є об`єктивно не можливим.

Незважаючи на наявність поважних причин, відповідачем прийнято постанову про накладення на ДСА України штрафу в розмірі 5100 гривень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 адміністративну справу Державної судової адміністрації України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 26.05.2025, винесену у виконавчому провадженні ВП № 77954023.

Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Державної судової адміністрації України понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, Міністерство юстиції України звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до пп.3 пп.6 Положення Державну судову адміністрацію України, затвердженого Рішенням Вищої Ради правосуддя від 17.01.2019 р., до визначених завдань ДСА України готує бюджетний запит.

ДСА України не надало доказів звернення з відповідним бюджетним запитом (поданням) до Вищої ради правосуддя.

Також листи ДСА України до Комітету Верховної Ради України, які надані боржником, за своїм змістом стосувались інших виплат за судовими рішеннями, зокрема, виплат працівників Служби судової охорони.

З боку ДСА України не доведена відсутність бюджетних призначень на виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 .

Державна судова адміністрація України не має намір виконувати рішення у справі № 200/3638/24. Відсутність у ДСА України належного фінансування, хоч і може створювати труднощі при виконанні, не звільняє його від обов`язку виконати судове рішення і не є самостійною підставою для невиконання, якщо не доведено вжиття всіх заходів, передбачених законом.

Отже, ДСА України у виконавчому провадженні № 77954023 не прийняла достатніх заходів відповідно до наданих повноважень для забезпечення фінансування ТУ ДСА в Донецькій області для проведення виплати ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди.

Таким чином, реагування державного виконавця у вигляді накладення штрафу не було свавільним чи надмірним, а навпаки - відповідало меті забезпечення належного виконання рішення суду.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.08.2024 у справі № 200/3638/24, зокрема, зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.03.2024 року по 31.05.2024 року включно у відповідності до вимог статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 року складає 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбачені на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведенні виплати судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 недоплаченої суддівської винагороди за період з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року включно.

Рішення суду набуло законної сили, видано виконавчі листи.

На виконання рішення суду державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2025 ВП № 77954023.

ДСА України 26.05.2025 направило до органу державної виконавчої служби лист (з додатками) на постанову про відкриття виконавчого провадження, надала пояснення, щодо поважності причин не виконання судового рішення.

В листі зазначено, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів здійснюється лише за рахунок бюджетних асигнувань передбачених у бюджетній програмі 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

ДСА України листами від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24, від 11.10.2024 № 11-19998/24, від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11-4566/25, та від 07.04.2025 № 11-6770/25 неодноразово зверталась до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" на суми 1 318,0 млн. гривень, 1 428, 43 млн гривень, 1 502,98 млн гривень, 1 495,2 млн гривень, 1 503,6 млн гривень та 1 525,2 млн. гривень відповідно. Однак Міністерством фінансів України зазначені пропозиції не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб жителів, реалізації заходів територіальної оборони та захисту безпеки населення.

26.05.2025 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем судове рішення не було виконано у встановлений державним виконавцем строк з поважних причин, що виключає накладення на нього штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На підставі статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання (…).

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, обов`язковому виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили і відповідальність передбачена за невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Частиною першою статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами першою-другою статті 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На підставі пункту 1, підпункту 1 частини другої статті 17 Закону № 1404 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 1,16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону № 1404 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (…).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

На підставі статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини:

1) факт виконання чи невиконання рішення;

2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

Таким чином, лише встановивши відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі № 686/22631/17, від 07.11.2019 по справі № 420/70/19.

Як свідчать матеріали справи, Кошторисом на 2024 рік (зі змінами) Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Донецькій області були затверджені асигнування у сумі 24,3 тис. гривень. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" затверджені видатки в розмірі 10,0 млн. гривень, що розподілені між судами, органами та установами системи правосуддя.

ДСА України 09.01.2025 затверджений кошторис на 2025 рік Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Донецькій області за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" у сумі 23,4 тис гривень.

Листи ДСА України від 30.04.2024 № 11-10400/24, від 22.07.2024 № 11-14862/24, від 11.10.2024 № 11-19998/24, від 03.02.2025 № 11-2404/25, від 06.03.2025 № 11-4566/25, та від 07.04.2025 № 11-6770/25 свідчать, що позивач неодноразово звертався до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету із пропозицією щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" на суми 1 318,0 млн гривень, 1 428, 43 млн гривень, 1 502,98 млн гривень, 1 495,2 млн гривень, 1 503,6 млн гривень та 1 525,2 млн гривень відповідно.

У відповідях від 09.05.2024 № 08020-01-2/14939, від 02.04.2025 № 08020-09-6/9609, від 30.04.2025 № 08020-09-6/12329, від 23.05.2025 № 08020-09-6/14832, від 28.05.2025 № 08020-09-6/15313 та від 30.07.2025 № 08020-0906/21433 Міністерством фінансів України зазначені пропозиції ДСА України не були підтримані, так як у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави насамперед спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканості державного кордону та захисту держави, забезпечення життєво необхідних потреб, реалізації заходів оборони та захисту безпеки населення.

Про вказані заходи, спрямовані на отримання бюджетних призначень на виконання судових рішень на користь суддів, а також щодо відсутності відповідного фінансування з боку Міністерства фінансів України ДСА України повідомила орган виконавчої служби листом ДСА України від 26.05.2025.

Проте, відповідачем на надано доказів на підтвердження проведення державним виконавцем перевірки стану виконання рішення суду, а також доказів відсутності поважних причин невиконання судового рішення.

Також зміст оскаржуваної постанови та матеріали виконавчого провадження не свідчать про встановлення державним виконавцем причин невиконання рішення суду.

Є безпідставними доводи відповідача щодо відсутності звернення ДСА України з бюджетним запитом (поданням) до Вищої ради правосуддя, оскільки підпункт 3 пункту 6 Положення Державну судову адміністрацію України, затвердженого Рішенням Вищої Ради правосуддя від 17.01.2019, не передбачає звернення з таким запитом до Вищої Ради правосуддя.

Є неприйнятними доводи апелянта, що листи ДСА України до Комітету Верховної Ради України стосувались інших судових рішень, оскільки зміст наданих звернень свідчить, що вони містять пропозиції щодо внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у частині збільшення бюджетних призначень для виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, де зазначено заборгованість яка виникла згідно судових рішень, які набрали законної сили у тому числі по категорії справ щодо перерахунку суддівської винагороди з урахуванням прожиткового мінімуму.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладання штрафу від 26.05.2025, винесена у виконавчому провадженні ВП № 77954023 носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 271, 272, 287, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 320/27900/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі № 320/27900/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 15 грудня 2025 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 грудня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв