Справа № 280/526/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/526/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року

у справі №280/526/24

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України в якому просив:

- визнати протиправними дії ТУ ДСА в Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 14.09.2021 та вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку, обчислених, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн;

- зобов`язати ТУ ДСА в Запорізькій області нарахувати та виплатити позивачу суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 14.09.2021 та вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку, обчисливши їх розмір, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2270 грн з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення ТУ ДСА в Запорізькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за період з 01.01.2021 по 14.09.2021 та вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування ТУ ДСА в Запорізькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 14 вересня 2021 року та вихідну допомогу у зв`язку з виходом у відставку, нарахованої, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у спірний період (з 01.01.2021 по 14.09.2021) був суддею Енергодарського міського суду Запорізької області, звільнився у відставку 14.09.2021. У вказаний період територіальним управлінням неправильно нараховувалась та виплачувалась суддівська винагорода, та неправильно нарахована та виплачена вихідна допомога при звільненні у відставку, оскільки для обчислення посадового окладу відповідачем застосовано прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн, у той час як у 2021 році з урахуванням положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2270 грн. Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про неправомірне зменшення територіальним управлінням розміру його суддівської винагороди, недотримання відповідачем вимог статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди у спірний період, а також неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справах з подібними правовідносинами.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону №1402-VIII, а заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного календарного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі норм Закону Про Державний бюджет України на 2021 рік, є неправомірною, а тому позивач має право на перерахунок та виплату недоотриманих сум винагороди.

Суд також зазначив, що виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України, а тому бездіяльність ДСА України щодо незабезпечення ТУ ДСА в Запорізькій області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за спірний період та вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку, виходячи із встановленого на 01 січня 2021 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ТУ ДСА України в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та винести рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що Законом України «Про прожитковий мінімум» застосування прожиткового мінімуму для розрахунку посадових окладів працівників певних категорій посад не передбачено. Звертає увагу, що частина третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадовою окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює конкретного розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Вказує, що без затвердження у кошторисі додаткових видатків в обсягах, достатніх для проведення перерахунку суддівської винагороди за 2021 рік, територіальне управління Державної судової адміністрації України як розпорядник бюджетних коштів не має права брати бюджетні зобов`язання та здійснювати видатків на оплату суддівської винагороди, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не у розмірі 2102,00 грн, а у розмірі 2270 грн. Скаржник зауважує, що розмір суддівської винагороди судді ОСОБА_1 , як гарантії суддівської незалежності, у зв`язку із застосуванням Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» порівняно з попередніми роками не зменшився, а відтак не відбулося звуження змісту та обсягу гарантій незалежності судді.

Також вказує на те, що у разі задоволення позовних вимог виконання рішення суду має здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми для забезпечення виконання рішень судів КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Позивач та інший відповідач відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Вказана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 22.01.2010 № 59/2010 призначений строком на п`ять років на посаду судді Енергодарського міського суду Запорізької області. Указом Президента України від 28.09.2017 № 295/2017 призначений на посаду судді Енергодарського міського суду Запорізької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.09.2021 № 1955/0/15-21 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Енергодарського міського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 15.01.2024 № 08-02/257 позивача повідомлено, що для розрахунку базового розміру посадового окладу судді у період з 01.01.2021 по 14.09.2021 застосовувався прожитковий мінімум 2102 грн, який було встановлено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (а.с.20)

Вважаючи, такі дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області протиправними, а також протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення фінансування виплати належної позивачу суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Як зазначено у преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно ч.3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною третьою статті 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Законів України «Про Державний бюджет на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX, разом із встановленням на 01 січня прожиткового мінімуму для працездатних осіб введений такий вид прожиткового мінімуму як прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено з 01 січня у розмірі - 2270 гривень, а також встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 01 січня - у розмірі 2102 гривні.

У спірному випадку суддівську винагороду позивача за період з 01.01.2021 по 14.09.2021 включно та вихідну допомогу у зв`язку із виходом у відставку обчислено, виходячи з приписів абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а саме: з розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

З приводу застосування вказаної норми, суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені приписи Закону № 1082-IX є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області діяло на законних підставах.

Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

В постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами, зокрема Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції об`єктивно не міг врахувати зазначену правову позицію, оскільки така сформована після ухвалення судом першої інстанції рішення по цій справі.

За таких обставин, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, з 01.01.2021 для визначення базового розміру посадового окладу судді повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а саме: 2102,00 грн.

Саме такий розмір прожиткового мінімуму при обрахунку базового розміру посадового окладу судді використано відповідачем у вказаний позивачем період.

Відтак, суддівську винагороду за спірний період позивачу обчислено, виходячи з приписів статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102,00 грн.

За наведених обставин та їх правового регулювання, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати протиправними дії ТУ ДСА України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди з 01.01.2021 по 14.09.2021 та вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку, обчислених, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі №280/526/24 скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров