Справа № 646/9688/25
Суддя: Блага І. С.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 646/9688/25
№ провадження 2-а/646/100/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.25 м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Благої І.С.,

секретаря судового засідання Левченко В.О.,

представника позивача Болтіка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якій просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5643834 від 04.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.; закрити провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача судові витрати понесені по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.09.2025 року поліцейський 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України капрал поліції Положевець Д.О. виніс постанову серії ЕНА № 5643834 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, 22.08.2025 о 14 год. 52 хв. водій транспортного засобу ОСОБА_1 у селі Коблеве, траса М-14 57 км, рухався зі швидкістю 73 км/год., допустивши перевищення допустимої швидкості на 23 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam 000758,портативний відеореєстратор 470717, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова не містить доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, результати вимірювань приладом TruCam не є належним та допустимим доказом по справі.

Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

06.10.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Департаменту патрульної поліції просила відмовити в задоволенні позову. Зокрема, у відзиві вказала, що дії поліцейського були правомірними, здійснювались відповідно до вимог КУпАП, Конституції України, а також Закону України «Про Національну поліцію».

Пояснила, що факт спілкування безпосередньо в момент зупинки транспортного засобу фіксувався на нагрудні відеореєстратори 474664 та 474191, однак відповідно до Наказу №1026 від 18.12.2018 року Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів», що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, відповідно до розділу 8 пункту 3 строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб. Тобто враховуючи той факт, що подія сталася 22.08.2025, а адміністративна справа ОСОБА_1 до УПП в Миколаївській області надійшла 01.10.2025, відео зі сховища було автоматично видалено 22.09.2025. Тому, надати вказані відеозаписи в якості доказу до суду не видається можливим. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з приладу TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000758, який відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Укрметртестстандарт», є придатним до застосування, та рапортами поліцейських, які додані до матеріалів справи. За технічними властивостями лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

В рапортах вказано про те, що поліцейський підходить до позивача, повідомляє про причину зупинки, а саме порушення п. 12.4. ПДР України, під час спілкування водій надав посвідчення водія, але відмовився надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що є перешкодою в діяльності поліцейського, адже через некоректну роботу баз на місці встановити належний даному ТЗ державний номерний знак не виявилось можливим без пред`явлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Поліцейський Положевець Д. О. з метою забезпечення повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин і дотриманні процесуальних прав позивача написав повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на дату, яку попередньо назвав позивач, зареєстрував в канцелярії УПП в Миколаївській області ДПП, та відправив безпосередньо до місця проживання ОСОБА_1 . Також позивача про це було повідомлено за допомогою месенджеру. Виклик було призначено на 04 вересня 2025 року на 12 год. 00 хв.

Безпосередньо 04.09.2025 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 до приміщення УПП в Миколаївській області ДПП не з`явився, що підтверджується копією журналу. Повідомлення про запрошення було доставлено до поштового відділення за територіальним розташуванням місця безпосереднього проживання позивача, але останній не з`явився для його отримання, тож повідомлення було повернуто через закінчення терміну зберігання.

В результаті чого капралом поліції Положевцем Д. О. було складено постанову про адміністративне правопорушення ЕНА № 5643834 від 04.09.2025 року без участі позивача, про що зроблено запис в Постанові, копію якої було надіслано на адресу його проживання. Процес складання постанови фіксувався на нагрудний відеореєстратор 470717, про що зазначено в тексті постанови.

Також представниця відповідача зазначила, що жодних перешкод у реалізації позивачем права, передбаченого ст. 268 КУпАП, не вчинялось.

Вимогу позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат по сплаті судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу представник позивача вважає необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

06.11.2025 року представником позивача адвокатом Болтіком А.С. подано відповідь на відзив, в якій вказав, що в постанові зазначено, що позивач рухався зі швидкістю 73 км/год., однак інспектор не врахував допустиму похибку вимірювального приладу TruCAM, а також не провів всебічного аналізу всіх обставин справи, що вплинуло на об`єктивність винесеного рішення.

Представник позивача зауважив, що на момент зупинки 22.08.2025 року транспортного засобу TESLA MODEL Y, де ОСОБА_1 перебував на місці водія, ОСОБА_1 заявляв клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю залучення адвоката, але заявлене клопотання було неправомірно проігноровано поліцейським. Поліцейський повідомив водію, що він може пройти на пост написати повідомлення про перенесення розгляду справи, хоча така вимога не передбачена жодним законодавством.

Під час розгляду справи поліцейський не ознайомлював водія з доказами, не досліджував їх зміст і навіть самостійно не переконався у належності ,було допущено порушення вимог, передбачених ст. 268 КУпАП.

У долученому трекінгу відображено, що поштовим відділенням 54501 було прийнято відправлення 25.08.2025 року, яке в результаті було повернуто 17.09.2025 року після невдалої спроби вручення. Долучений трекінг з сервісу АТ «Укрпошта» щодо відправлення № 902 жодним чином не підтверджує той факт, що з боку УПП в Миколаївській області на адресу саме ОСОБА_1 було відправлено запрошення до підрозділу поліції, оскільки до відзиву на позовну заяву не долучено опису вкладення до цінного листа, за яким можна було б встановити що саме було відправлено. Крім того, відповідачем не долучено жодного підтвердження того, що повідомлення додатково направлялось «за допомогою месенджеру».

Також представник позивача зазначає, що під час розгляду справи в УПП в Миколаївській області, Положевцем Д.О. проводилась фіксація на нагрудний відеореєстратор № 470717, що підтверджується долученим відеозаписом, проте у постанові жодним чином не зазначено про нагрудні відеореєстатори, на яких дійсно мало б бути зафіксоване правопорушення щодо перевищення швидкості (474665 та 474191, про які вказує відповідач у відзиві на позовну заяву).

Щодо доданих до відзиву на позовну заяву фотознімків дорожніх знаків, представник позивача посилається на те, що відповідач жодним чином не підтверджує, що зображені дорожні знаки на фотознімках дійсно розташовані при в`їзді в населений пункт, де було зупинено транспортний засіб TESLA MODEL Y.

Також до матеріалів справи долучено відеозапис з приладу TruCam на якому відображено транспортний засіб TESLA MODEL Y, д.н.з. « НОМЕР_1 ». Долучений відеозапис, тривалістю 01 сек не дає можливості жодним чином встановити особу водія, який керував транспортним засобом, не дає підтвердження того, що швидкість 73 км/год була зафіксована саме відносно TESLA MODEL Y, а також, що дане відео було відібрано із приладу TruCam№000758, про який йде мова у матеріалах справи.

Викладену відповідачем позицію щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат представник позивача вважає необґрунтованою, оскільки позивачем та його представником було надано до позовної заяви додатки, якими підтверджується фактично понесені витрати ОСОБА_1 для отримання правової допомоги.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити скасувати оскаржену постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Представник Департаменту патрульної поліції будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, з`ясувавши обставини справа та перевіривши їх доказами, встановив наступне.

04.09.2025 року поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України капралом поліції Положевцем Д.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5643834 відносно позивача.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, 22.08.2025 року о 14:52 год. в с. Коблеве, автодорога М-14, 57 км, позивач, керуючи транспортним засобом Tesla Model Y, реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив встановлені обмеження швидкості руху на 23 км/год, рухався зі швидкістю 73 км/год. у населеному пункті с. Коблеве, швидкість руху вимірювалась лазерним приладом Trucam LTI20/20 ТС 00758, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Відеофіксація велася портативним відеореєстратором 470717. Позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Що стосується доводів позивача про те, що поліцейські не повідомили його про причину зупинки, не роз`яснили йому його права, то ці доводи є хибними.

Так, з відеозапису , який наданий самим позивачем з`ясовано, що під час спілкування позивача з поліцейськими вони роз`яснили йому, що його транспортний засіб було зупинено у зв`язки з порушенням п. 12. ПДР України. Також поліцейські роз`яснили йому його права передбачені ст. 268 КУпАП.

Також відеозаписом зафіксовано, що позивач спочатку відмовлявся надати поліцейським посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, посилаючись на наявність інформації про його прізвище на індивідуальному номерному знаку транспортного засобу. В подальшому він надав поліцейським посвідчення водія, але свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не надав.

Щодо доводів представника позивача про те, що поліцейські не надали можливість позивачу скористатись правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права відповідно до закону, то ці доводи є помилковими.

Так, згідно з відеозапису позивач (який, як пояснив його представник в судовому засіданні сам є адвокатом) вимагав у поліцейських відкласти розгляд справи для забезпечення його права на правову допомогу. При цьому, поліцейські не відмовляли йому у можливості реалізації цього права.

Оскільки розгляд справи було відкладено у зв`язку з неможливістю ідентифікувати транспортний засіб позивача за державним реєстраційним номером на місці зупинки, оскільки позивач відмовився надавати поліцейським свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ніщо не заважало позивачу скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права відповідно до закону на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке відбулося 04.09.2025 року.

Проте, позивач таким правом не скористався. Будь-яких обставин, які б об`єктивно йому у цьому завадили, судом не встановлено.

Відповідно до рапорту інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції О. Поліщука через некоректну роботу ІКС ІПНП встановити державний номерний знак згідно індивідуального номерного знаку не вдалось можливим, після чого повідомив про це ОСОБА_1 на що останній відповів, що це не його провина та відмовився надавати реєстраційний документ на транспортний засіб, після чого сказав, щоб працівники поліції писали постанову та направили додому, сів в автомобіль і поїхав.

У позовній заяві ОСОБА_1 заперечує факт перевищення швидкості руху. Однак під час спілкування з поліцейськими він повідомив, що він рухався зі швидкістю не більше 71 км/год, тобто в будь-якому разі присутнє порушення вимоги правил дорожнього руху України щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах.

Крім того, поліцейські пропонували позивачу ознайомитись з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості TruCam, яким зафіксованоперевищення позивачем допустимої швидкості в населеному пункті, однак ОСОБА_1 категорично відмовився.

Ці обставини підтверджуються наданим позивачем вищевказаним відеозаписом, який був наданий самим позивачем.

Крім того, з відеозапису з лазерного вимірювача швидкості TruCam встановлено, що фіксування швидкісного режиму відбувалось в населеному пункті с. Коблеве, і на останньому зафіксовано саме автомобіль Tesla Model Y, індивідуальний номерний знак « НОМЕР_3 », який розміщений у рамці, що має напис « ОСОБА_1 », яким керував позивач. Позивачем здійснено перевищення допустимої швидкості в населеному пункті та порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху.

У постанові вказано, що швидкість руху вимірювалася TRUCAM LTI20/20 ТС 00758.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32878, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 21.04.2025 року та чинного до 21.04.2026 року лазерний вимірювач швидкості руху TruCAM LTI 20/20 №ТС000758 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 км/год, ± 1 % в діапазоні від 201 до 320 км/год.

З огляду на зазначене, твердження позивача щодо неправомірності використання поліцейським лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 TruCam № ТС000758 в ручному режимі є безпідставним.

Можливість використання пристрою ТruСАМ виробництва Lazer Тесhnology Іnс. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 18 вересня 2024 року № 04/04/02/-15478/ВН, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/ІЕС 18033-3:2015.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000758) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Суд вважає, що електронний документ -відеозапис з приладу ТruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000758), є документом, який відповідно до ст.251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі.

Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить статті 19 Конституції України та ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію», оскільки камера повинна стояти на тринозі, а фіксація швидкості руху автомобілів здійснюватись лише в автоматичному режимі, спростовуються інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритми роботи під час вимірювань як в автоматичному режимі (закріплення чи то на тринозі чи іншим спосіб) так і в ручному режимі (утримання в руках) однакові.

Суд вважає помилковими твердження позивача, що контроль швидкості руху транспортного засобу повинен здійснюватись лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.76», оскільки введений дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» є обов`язковим лише при фіксації правопорушень, зафіксованих в автоматичному режимі (камер автофіксації), про що зазначено у п.5 Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833.

Разом з тим, наявність або відсутність дорожнього знаку 5.76 не звільняє водіїв від обов`язку виконувати вимоги ПДР України щодо дотримання швидкості руху саме у населених пунктах.

З копії повідомлення про запрошення до підрозділу поліції УПП в Миколаївської області ДПП №15071/41/16-2025 від 25.08.2025 вбачається, що позивачу на адресу місця проживання було направлено повідомлення про призначення на 04.09.2025 о 12 год. 00 хв. розгляду адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 .

04.09.2025 року позивач до приміщення УПП в Миколаївської області ДПП не прибув, що підтверджується копією журналу відвідування.

04.09.2025 капралом поліції Положевцем Д.О. було складено постанову про адміністративне правопорушення ЕНА №5643834, процес складання постанови фіксувався на нагрудний відеореєстратор №470717.

Таким чином, оцінивши усі докази у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху, що свідчить про обґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 5643834 від 04.09.2025 року.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідачем обґрунтовано визнано позивача винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірно накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, а доводи позивача, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд доходить висновку щодо безпідставності позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 7, 9, 245, 247, 251, 280 КУпАП, ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 286 293 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16 грудня 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент патрульної поліції, , місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя І.С. Блага