Справа № 480/7640/25
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2025 року Справа № 480/7640/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7640/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
Позивач вимоги обґрунтовує тим, що обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за належний йому житловий будинок, за 2023 та 2024 роки, здійснено відповідачем з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, пп. "а", "в" п. 266.7.1 статті 266 Податкового кодексу України.
Пояснює, що належний йому на праві приватної особистої власності житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім житлового будинку, на праві приватної спільної власності до 17.04.2024 йому належали 2/9 та 2/3 часток квартири, що підтверджено витягами з ДРРП № 43947914 від 16.09.2015, № 44409241 від 23.09.2015.
Провулок 2-й Кленовий у м. Суми, на якому розташований належний позивачу житловий будинок, не віднесений до жодної із 4-х зон, дія рішення Сумської міської ради № 1240-МР від 14.07.2021 фактично не поширюється на територію місця розташування належного житлового будинку та всього мікрорайону "Тепличний" м. Суми.
З огляду на вищевикладені обставини, застосування відповідачем ставки податку за 1 кв. метр для фізичних осіб "0,48%", під час обчислення суми податку за належний йому житловий будинок, прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, пп. "а", "в" п. 266.7.1 ст. 266 Податкового Кодексу України, є безпідставним і як наслідок - оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача підлягають скасуванню.
Класифікація будівель та споруд, на підставі якого класифіковано будівлі та інші споруди у Додатку 1 Рішення Сумської міської ради № 2140-МР від 14.07.2021 та на підставі якої відповідачем обчислено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, здійснено на підставі Державного класифікатора будівель та споруд "ДК 018-2000", затвердженого наказом Держстандарту № 507 від 17.08.2000.
Наказом Міністерства економіки України № 3573 від 16.05.2023 "Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000" (наказ набрав чинності 01.01.2024), скасовано Національний класифікатор "ДК 018-2000".
Вищевикладені обставини, вважає, взагалі унеможливлюють обчислення відповідачем суми податку за належний йому житловий будинок на підставі рішення Сумської міської ради № 1240-МР від 12.07.2021, на законних та обґрунтованих підставах та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Ухвалою суду від 07.10.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви у встановлений строк.
Ухвалою суду від 17.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що позивач є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з ДРРП № 28277712 від 17.10.2014 (на праві особистої власності) та житлового будинку, на праві приватної спільної власності, до 17.04.2024, йому належали 2/9 та 2/3 часток квартири, що підтверджено витягами з ДРРП № 43947914 від 16.09.2015, № 44409241 від 23.09.2015.
Предметом розгляду в цій справи є прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення, а саме:
Вважаючи ці рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що за змістом пункту 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Пунктом 8.3 статті 8 ПК України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно.
Пунктом 10.3 статті 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до п.п. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Відповідно до п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Згідно рішення Сумської міської ради від 14.07.2021 № 1240-МР "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", територію міста Суми розділено на Межі розташування (зональності) нерухомого майна: І зона - Центральна, II зона - Прилегла до центральної, III зона - За межами центральної, IV зона - Периферійна.
Відповідно до додатку 1 до Рішення Сумської міської ради від 14.07.2021 № 1240- МР "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" визначено, що затверджені ставки податку поширюються на всю територію м. Суми.
Також, зазначеним рішенням не передбачено пільги на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за межами розташування (зональності), визначених у додатку 4 до вказаного рішення.
Враховуючи зазначене, при обрахунку суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за будинок, що розташований за адресою: м. Суми, пров. 2-й Кленовий, буд. 2, використано мінімальні ставки податку, затверджені для IV зони - Периферійної, в розмірі 0,48%.
З приводу втрати чинності Державного класифікатора будівель та споруд "ДК 018:2000" суд зазначає, що він був чинний протягом 2023 року - періоду за який було нараховано податкове зобов`язання, крім того, незважаючи на втрату чинності попереднього класифікатора, положення згідно з якими визначено клас будівель 1110 "Одноквартирні житлові будинки" не зазнали змін та були повторені у Державному класифікаторі будівель та споруд НК 018:2023, затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 16 травня 2023 року № 3573.
Розрахунок щодо кожного оскарженого в цій справи податкового повідомлення-рішення проведений відповідачем відповідно до податкового законодавства, що спростовує твердження позивача наведені в позовній заяві.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог та як наслідок відсутності підстав для їх задоволення.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал