Справа № 320/11568/23
Суддя: ФЕТІСОВА Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/74/25
РІШЕННЯ
17 грудня 2025 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області ускладі головуючого-судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Прилуки адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 березня 2023 року у поштовому відділенні Укрпошта отримав конверт з Державної служби України з безпеки на транспорті в якому виявив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування ( місцезнаходження юридичної особи) на території України Серії АА N? 00006641 від 23 березня 2023 року складену стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132 - 1 КУПАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. В період з 31 березня 2023 року по 08 квітня 2023 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом : Короновірусна інфекція, COVID -19, що підтверджується довідкою N? 15 від 08 квітня 2023 року, а тому строк на звернення до суду з позовом був пропущений з поважних причин, оскільки 28.03.2023 йому не було вручено оскаржувану постанову. Зі змісту постанови про накладення адміністративного вбачається, що 01.03.2023 о 17 год. 41 хв. за адресою Н-31, км.122+000, Полтавська обл, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT PREMIUM 320.19 днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктами 22.2 ПДР України : перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,75% (1.395 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5.913% (0.68 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.
Вантажний автомобіль здійснював перевезення молочної продукції, запакованої у ящики, тобто вантажу який перебуває у рідкому стані, про що зазначено у товарно-транспортних накладних. Отже, оскільки транспортний засіб позивача перевозив рідкий вантаж, який є рухомим під час маршруту транспортного засобу, його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що створює перешкоди для точного визначення навантаження на осі транспортного засобу.
З огляду на викладене, результати вимірювання, здійснені відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем.
Враховуючи викладені факти позивач просить суд визнати поважними причини пропущення строку звернення з позовом до суду та поновити строк на звернення з позовною заявою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 8500 ( вісім тисяч п?ятсот ) грн. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування ( місцезнаходження юридичної особи) на території України Серії АА N? 00006641 від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУПАП з накладенням штрафу у розмірі 8500 ( вісім тисяч п?ятсот ) грн. Стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.
25 вересня 2025 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки та транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративаного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, надійшли до Прилуцького міськрайонного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025, визначено головуючого суддю Фетісову Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання по даній справі, яке відкладено до 11.12.2025.
Відповідач в додаткових письмових поясненнях свої заперечення з приводу заявлених вимог підтримав.
Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі та врахувати позицію відповідача, викладену у відзиві.
Відтак, 11.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:
Постановлено накласти штраф в розмірі 8500 грн.
Факт проїзду транспортного засобу RENAULT PREMIUM 320.19, д.н.з. НОМЕР_2 на вказаній у постанові ділянці дороги, а саме за адресою: Н-31, км 122+000, Полтавська область, позивачем не оспорюється.
Відповідно до ТТН №РМК 00000668, № РМК 00000672, РМК 00000671 від 01.03.2023 міжміські перевезення на автомобілі RENAULT PREMIUM 320.19, д.н.з. НОМЕР_2 здійснено автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 , найменування вантажу; молока згущене, вага рідкого вантажу становить 9,768 тон.
Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - постанова № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до пункту 7 вказаного положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпунктів «б» і «в» пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, рух комбінованих транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: б) фактичної маси: двовісний автомобіль 18 тон; в) навантаження на одинорну вісь-11,5 тон.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі, зокрема, однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 251 КУпАП, зокрема, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» від 27 грудня 2019 року № 1174 було затверджено Порядок фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - Порядок № 1174).
Доказом у справі є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови (пункт 4 Порядку № 1174).
Відповідачем встановлено перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,75% (1,395 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, новантаження на одинорну вісь транспортного засобу на 5, 913% (0,68 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, чим вчинив порушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту постанови вбачається, що формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами така: *% перевищення ((Хфакт - Хнорм - похибка пристрою) / Хнорм) х 100 %, де Хфакт. - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Хнорм. - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР; Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт. (при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).
Регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 становить: для параметру довжини ТЗ 600 мм, для рапаметру ширини ТЗ 100 мм, для параметру висоти ТЗ 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиничну вісь ТЗ -16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєння осі ТЗ -16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ -16% від фактичного навантаження на осі.
Згідно пункту 7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.
Так, технічним засобом зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 ПДР України: перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,75% (1,395 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, новантаження на одинорну вісь транспортного засобу на 5, 913% (0,68 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог не наведено обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованого сумніву щодо несправності технічного засобу, яким проводилось вимірювання навантаження в автоматичному режимі.
Так представник відповідача зазначив, що відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортного засобу отримано з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10% щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16% щодо навантаження на осі.
За таких обставин позивачем при здійсненні перевезення вантажу порушено п.22.5 Правил дорожнього руху.
При цьому суд звертає увагу на тому, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.
Відповідно зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, постанова містить усі передбачені положеннями ст.283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст.283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512, підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.
За таких обставин подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові.
Посилання позивача на масу, визначену у товарно-транспортних накладних, суд вважає безпідставними, оскільки факт невідповідності маси транспортного засобу нормативним параметрам, що визначені пунктом 22.5 ПДР, не може спростовуватися товарно-транспортними накладними, накладними, договорами перевезення та іншими документами господарської діяльності перевізника.
Сам факт наявності товарно-транспортної накладної (накладної) не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу і навантаження на осі, та не спростовує факту перевищення вагових параметрів, адже фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах в автоматичному режимі із урахуванням похибки та виду автомобіля.
Предметом доказування в цій справі є доведеність перевищення загальної м аси транспортного засобу. При цьому наявність такого порушення має бути встановлено саме станом на 01.03.2023 (дату вчинення правопорушення).
Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 08.01.2022 містить відомості про максимальну вагу даного транспортного засобу станом на січень 2022 року, тоді як праравопорушення вчинено 01.03.2023, тому ці дані не можуть бути належним, достовірним та достатнім доказом підтвердження максимальної ваги транспортного засобу.
Враховуючи викладене, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, підтвердженими розрахунками, що вказують на правильність порядку проведення габаритно-вагового контролю.
При цьому, саме позивач є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення згідно з частиною другою статті 132-1 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів частини першої статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті передбачене, зокрема, частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року № 1145, затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Порядок № 1145), яким визначено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізинго одержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізинго одержувача або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 КУпАП несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1145 підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява, сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 1145 у разі коли власником транспортного засобу є фізична особа, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача або їх виключення через електронний кабінет водія або через Портал Дія здійснюється нею особисто.
Отже у разі, якщо належний користувач не звертається до сервісного центру МВС, який веде Реєстр, з відповідною заявою згідно з Порядком № 1145 особа, за якою зареєстрований транспортний засіб, або представник юридичної особи не позбавлений можливості внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача через веб-додаток, розміщений на офіційному вебсайті Головного сервісного центру МВС або через Єдиний державний вебпортал електронних послуг особисто, що встановлено Порядком № 1145.
Таким чином, саме з ініціативи позивача як власника транспортного засобу мають вноситись до Реєстру відомості про належного користувача транспортного засобу.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази внесення до Реєстру відомостей про іншого користувача транспортного засобу, зареєстрованого за ОСОБА_1 на праві власності.
Вказане підтверджує, що позивач є належним суб`єктом відповідальності за правопорушення за частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкцій вказаних статтей.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: м.Київ, вул.Антоновича, буд.51.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА