Справа № 320/5484/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року м.Київ №320/5484/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національної поліції України, у якому просить суд:

- визнати протиправним незарахування Національною поліцією України ОСОБА_1 до вислуги років у поліції, наявну на момент зарахування на службу до Національної поліції України вислугу років час навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань, вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) та у податковій міліції;

- зобов`язати Національну поліцію України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції України наявний на момент зарахування на службу до Національної поліції України період навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, вислугу років (у пільговому обчислені) у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) за період з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та вислуги років (у пільговому обчислені) у органах податкової міліції за період з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року;

- зобов`язати Національну поліцію України провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) з урахуванням навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, вислуги років (у пільговому обчислені) у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) за період з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та вислуги років (у пільговому обчислені) у органах податкової міліції за період з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу служби в поліції, яка дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, періоду навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань з 15.08.1998 по 07.07.2001, стажу роботи у Державній кримінально-виконавчій службі у період з 09.07.2001 по 01.12.2004 та стажу служби у податковій міліції в період з 01.12.2004 по 14.12.2006, а тому вважає свої права порушеними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент кіберполіції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40116400, вул.Бориспільська, 19, Київ, 02093).

Відповідач, Національна поліція України, у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а позов відповідно таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач, Департамент кіберполіції Національної поліції України, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , надіслав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що статтею 78 Закону № 580-VII встановлено вичерпний перелік видів та категорії служб, які включаються до стажу служби в поліції і служба в органах державної податкової служби та Державній кримінально-виконавчій службі в цьому переліку відсутня, правових підстав для її включення до стажу служби в поліції на даний час немає. Органи податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої службі не відносяться до органу внутрішніх справ України у розумінні Закону України «Про міліцію» та Положення № 114. період навчання позивача у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань не можна ототожнювати зі службою в органах Державної кримінально-виконавчої службі України та як наслідок зі службою в органах внутрішніх справ України за ознаками здійснення таких тотожних функцій та завдань як оперативно-розшукової, кримінально-процесуальної та охоронної функції, оскільки очевидно, що під час навчання позивач таких функцій не здійснював, а отже і ототожнювати цей період навчання зі службою в органах внутрішніх справ не має ані правових ані жодних інших підстав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту позивача.

Відповідно до наказу № 81 о/с від 31 липня 1998 року позивач був зарахований курсантом денної форми навчання 1-го курсу Чернігівського училища внутрішніх справ МВС України (в подальшому перейменоване в Чернігівське юридичне училище Державного департаменту з питань виконання покарань), де у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року проходив навчання.

По закінченню навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань позивачу присвоєно спеціальне звання начальницького складу «лейтенант внутрішньої служби».

Наведене підтверджується архівною довідкою Пенітенціарної академії України від 09 листопада 2023 року № 7/3327.

У період з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року позивач проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71), що підтверджується довідкою Коростенської виправної колонії № 71 від 28 липня 2023 року.

З 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року позивач проходив службу в органах державної податкової служби, що підтверджується наказом Державної податкової адміністрації у житомирській обл. (архівний витяг) від 25 липня 2023 року № 01-19/09- Ф.

З жовтня 2021 року позивач проходить службу на посаді старшого інспектора 1-го відділу 1-го управління Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

З метою отримання інформації про стаж служби, який надає позивачу право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпуски він звернувся до Департаменту захисту економіки Національної поліції України з відповідним рапортом.

Листом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 05 липня 2023 року №8718/38/7/04-2023 позивача повідомлено, що згідно з матеріалами його особової справи його стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 05 липня 2023 року складає 15 років 09 місяців 04 дні.

Згідно даного листа, до стажу його служби в поліції не зараховано період його навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань, його службу у Коростенській виправній колонії Житомирської області № 71 та службу в органах податкової міліції.

16 жовтня 2023 року він звернувся до начальника Департаменту кіберполіції (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України з рапортом у якому просив: зарахувати йому до вислуги років у Національній поліції України наявну на момент зарахування на службу вислугу років у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) а саме: період з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та зарахувати мені до вислуги років у Національній поліції України наявну на момент зарахування на службу вислугу років у органах податкової міліції а саме: період з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року; провести перерахунок і виплату грошового забезпечення з урахуванням вислуги років в частині надбавки за вислугу років за весь час служби в органах поліції та компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Департамент кіберполіції Національної поліції України у своєму листі від 27 жовтня 2023 року № 14605/38/7/01-2023 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його рапорту від 16 жовтня 2023 року.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, є Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №580-VIII, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону №580-VIII).

За приписами частин 1 та 2статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 12 липня 2018 року №2509-VIII); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР (частина друга статті 78 Закону №580-VIII).

Суд зазначає, що частиною 2 статті 78 Закону №580-VIII визначено вичерпний перелік видів служби та періодів роботи в тих органах, які надають право зарахування поліцейським до стажу роботи в поліції, при цьому, служба в органах податкової міліції у цьому переліку відсутня, а тому дії ГУНП щодо неврахування стажу роботи позивача у таких органах відповідають вимогам Закону.

Частинами 3, 4 статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Статтею 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-ХІІ було визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників, які ухиляються від сплати податків, інших платежів.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 26 цього Закону держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Законом України від 05.07.12 №5083-VІ визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-ХІІ та внесено зміни до Податкового кодексу України.

Так, п.348.1 ст.348 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (п.348.2 ст.348 ПК України).

Згідно з п.353.1 ст.353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно з пунктами 1, 2 та 3 Інструкції про порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 15.05.2008 №313, ця Інструкція визначає порядок обчислення стажу служби для виплати винагороди за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції державної податкової служби України (далі - стаж), яка виплачується особам начальницького складу податкової міліції у розмірах і порядку відповідно до законодавства.

Дія цієї Інструкції поширюється на осіб, які перебувають на службі в податковій міліції і яким відповідно до законодавства присвоєні спеціальні звання начальницького складу податкової міліції, у тому числі осіб начальницького складу податкової міліції, що працюють на посадах державних службовців структурних підрозділів органів державної податкової служби України із залишенням їх у кадрах податкової міліції, та тих, що працюють в інших органах державної влади або на підвідомчих їм підприємствах, установах і в організаціях, а також в органах місцевого самоврядування, до яких вони відряджені відповідно до законодавства для виконання спеціальних робіт або обов`язків, із залишенням їх у кадрах податкової міліції.

Обчислення періодів служби для визначення стажу здійснюється у календарному обчисленні (один місяць служби за один місяць) у порядку, передбаченому законодавством для визначення стажу служби для призначення пенсії за вислугу років начальницькому складу податкової міліції.

З урахуванням наведених вище положень законодавства стаж служби в органах податкової міліції прирівнюється до стажу проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У свою чергу, періоди проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховуються до стажу служби у поліції.

Аналіз наведених вище норм дає підстави прийти до висновків, що служба у податковій міліції прирівнюється до служби в органах внутрішніх справ України, тобто, служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а відтак, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому, повинна і зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.10.2020 року у справі №826/16143/18 та від 13.08.2021 року у справі №440/1564/20, від 13.08.2021 у справі №440/1564/20, від 11.11.2021 у справі №280/1546/21, від 02.06.2022 у справі №280/8419/20, від 20.10.2022 у справі №160/11127/20, від 22.12.2022 року по справі №380/8659/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окремо слід зазначити, що аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року по справі №826/16143/18 дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Крім того, у справі №380/7750/20 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що проходження позивачем служби з 01.12.2004 по 14.12.2006 в органах податкової міліції має бути зарахована до стажу служби в поліції, що дає право для встановлення поліцейської надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

З урахуванням викладеного, оскільки суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач проходить службу в Департаменті кіберполіції (міжрегіональний територіальний орган) Національної поліції України.

Проте, обставинами справи та наданими доказами підтверджується, що позивач із рапортами (заявами) до НПУ про зараховування до стажу служби в поліції періоду навчання, вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі та вислуги років у органах податкової міліції не звертався.

У спірних правовідносинах відсутність порушеного права Позивача з боку Національної поліції України є безальтернативною підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні такої вимоги.

Необхідно зазначити, що НПУ наразі не є суб`єктом владних повноважень, на якого може бути покладено обов`язок щодо виконання рішення за вказаними позовними вимогами, в разі задоволення позову, зокрема, щодо видання документу організаційно-розпорядчого характеру про зарахування до стажу служби в поліції вислуги років в податковій міліції та у Державній кримінально-виконавчій службі, періоду навчання та нарахування та здійснення виплат, а отже НПУ не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, з огляду на таке.

Відповідач у публічно-правовому спорі визначений як суб`єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9 частина перша стаття 3 КАС України).

У справі, що слухається, захист порушених, на думку позивача, прав та інтересів, зумовлено виключно наявністю публічно-правового спору з питань проходження публічної служби, зокрема, зарахування вислуги років, перерахунок та виплата грошового забезпечення.

Згідно з частиною першої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 вказаного Закону територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Департамент кіберполіцїї як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Національної поліції утворено постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2015 року № 831.

Відповідно до пункту 7 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи.

Згідно з пунктом 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейськими Національної поліції та курсантами вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, підставою для виплат грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування у розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Відповідно до частини п`ятої статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом МВС України від 23.11.2016 №1235 (далі - Порядок №1235).

У пункті 1 розділу III Порядку визначено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України.

У разі видання наказу про призначення працівника на посаду у наказ керівника органу поліції відповідно до вмотивованого подання установлюються посадовий оклад, додаткові види грошового забезпечення та стаж служби і поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років (п. 9 розділу III Порядку).

Отже, позивач проходить службу в Департаменті кіберполіції - окремому територіальному органу Національної поліції України, який в розумінні Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держави соціальне страхування", є роботодавцем по відношенню до позивача, і має статус окремої юридичної особи, саме там зберігається його трудова книжка і особова справа, саме Департамент кіберполіції виплачує йому грошове забезпечення.

У листі Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 19.02.2024 №15057-2024 також зазначено про відсутність інформації щодо проходження ОСОБА_1 служби в центральному органі управління поліції та надходження інформації щодо перегляду його стажу служби в поліції.

Вказане підтверджує, що належним відповідачем у справі має бути Департамент кіберполіції.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправних дій саме Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо незарахування до стажу служби у поліції періоду служби в органах податкової поліції та зобов`язання Департамент кіберполіції Національної поліції України зарахувати цей стаж.

При цьому вимоги позивача до Національної поліції України не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до вислуги років у поліції вислугу років (у пільговому обчислені) у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) за період з 09.07.2001 по 01.12.2004, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від її липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України Про міліцію, а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Аналіз наведених норм свідчать про те, що до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

Згідно з частиною п`ятою статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №02713-IV (далі Закон №02713-IV) на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частини п`ятої статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Аналіз наведених норм свідчать про те, що законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460- IV.

Згідно з Преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Отже, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу») під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Усі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які урегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року N03460-IV.

Згідно із преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників-кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України Про державну службу), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України Про міліцію та відповідні норми Закону України Про Національну поліцію, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Враховуючи тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, позивач вважає, що стаж служби у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області №71) має зараховуватись до стажу служби в поліції, що дає право, зокрема на встановлення надбавки за вислугу років.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.10.2022 по справі №160/11127/20.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправних дій саме Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо незарахування до стажу служби у поліції періоду служби в Державній кримінально-виконавчій службі та зобов`язання Департамент кіберполіції Національної поліції України зарахувати цей стаж.

При цьому вимоги позивача до Національної поліції України не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у Національній поліції України наявний на момент зарахування на службу до Національної поліції України період його навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту «й» статті 17 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-XII)до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатковозараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам, зокрема, Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у п. «ж» ст. ст.1,2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII(далі Закон №2262-XII), під час призначення пенсії згідно з п. «а ст. 12 вказаного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на службу, зокрема, до органів Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

У постанові від 22.01.2020 (справа №200/5111/19) Верховний Суд зазначив про те, що визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Судом встановлено, що 07.07.2001 позивач отримав диплом молодшого спеціаліста Чернігівського юридичного училища Державного департаменту України з питань виконання покарань за спеціальністю "0601 Право 5.060102 Правоохоронна діяльність" і здобув кваліфікацію молодший спеціаліст.

Відповідно до архівної довідки Пенітенціарної академії України від 09.11.2023 №7/3327 у документах архівного фонду Пенітенціарної академії України в наказах по особовому складу (1998, 2001 роки) значиться ОСОБА_1 . ОСОБА_1 15 серпня 1998 року був зарахований курсантом 1-го курсу Чернігівського училища внутрішніх справ МВС України (наказ про зарахування від 31.07.1998 № 81 о/с). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1161 Чернігівське училище внутрішніх справ МВС України було передано до сфери управління Державного департаменту з питань виконання покарань та після чого отримала назву Чернігівське юридичне училище Державного департаменту з питань виконання покарань. 07 липня 2001 року ОСОБА_1 закінчив Чернігівське юридичне училище Державного департаменту з питань виконання покарань (наказ про випуск від 06.07.2001 № 47 о/с). Форма навчання - денна. По закінченню навчання ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу «лейтенант внутрішньої служби» та особистий номер М-098445 (наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань від 06.07.2001 №55 о/с). Також у зв`язку із закінченням навчального закладу випускникам Чернігівського юридичного училища Державного департаменту України з питань виконання покарань була надана відпустка строком на 30 діб з 08 липня 2001 по 07 серпня 2001 року (наказ від 06.07.2001 № 47 о/с).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, наявні підстави для визнання протиправними дії Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби у поліції період навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, та зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби у поліції вказаний період навчання.

При цьому вимоги позивача до Національної поліції України не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) з урахуванням навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань у період з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) за період з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та вислуги років у органах податкової міліції за період з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року, суд зазначає про те, що з урахуванням того, що суд дійшов висновку про те, що період навчання та стаж служби позивача в кримінально-виконавчій службі, податковій міліції має бути зарахований до стажу його служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки, та перерахунок виплаченого грошового забезпечення, позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про здійснення обрахунку стажу служби у пільговому обчисленні, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавча визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Суд звертає увагу на те, що відповідач у цілому заперечує право позивача на зарахування до стажу в поліції періодів служби позивача у податкових органах та у кримінально-виконавчій службі, при цьому питання пільгового обчислення такого стажу на даному етапі не є спірним.

Таким чином, оскільки метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, а отже вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки вона є передчасною.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір за подання адміністративного позову, у сумі 2211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кіберполіції Національної поліції України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби у поліції період навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань, період служби у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) та у податковій міліції.

Зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40116400, вул.Бориспільська, буд.19, м.Київ, 02093) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до стажу служби у поліції період навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, період служби у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та період служби в органах податкової міліції з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року.

Зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40116400, вул.Бориспільська, буд.19, м.Київ, 02093) здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (в частині надбавки за вислугу років, компенсації за невикористану додаткову відпустку) з урахуванням періодів навчання у Чернігівському юридичному училищі Державного департаменту з питань виконання покарань з 15 серпня 1998 року по 07 липня 2001 року, служби у Державній кримінально-виконавчій службі (Коростенська виправна колонія Житомирської області № 71) з 09 липня 2001 року по 01 грудня 2004 року та служби у органах податкової міліції з 01 грудня 2004 року по 14 грудня 2006 року.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту кіберполіції Національної поліції України (код ЄДРПОУ - 40116400, вул.Бориспільська, буд.19, м.Київ, 02093) судовий збір у розмірі 2211 (дві тисячі двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.