Справа № 420/15812/25
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/15812/25

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

за часті секретаря Альонішко С.І..

за участі представника апелянта Прудь О.В.,

за участі представника відповідача Харитонова К.Е.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 »;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що службове розслідування проведене формально і неповно. При цьому, на думку позивачки, під час проведення службового розслідування не врахована та належним чином не досліджена низка обставин, не відображена хронологія подій, що мають визначальне значення у спірних правовідносинах.

Отже, на переконання позивачки, наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 прийнятий не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Як наслідок, як вимагає позивачка, після скасування протиправного наказу необхідно провести повторне службове розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Позивачка вважає, що встановлення в Акті службового розслідування факту отримання поранення матиме наслідком можливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку між пораненням та загибеллю молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , що відбулось під час виконання бойового завдання.

Як указує позивачка, проведене службове розслідування, затверджене спірним наказом від 06.04.2025 №964, порушує її права та інтереси, як особи, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що фактично службове розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 не проводилося, а його матеріали оформлені виключно документально, а тому наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 складний не у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Так, службове розслідування обмежене отриманням витягів з наказів командира ВЧ НОМЕР_1 про проходження ОСОБА_2 військової служби, демографічних даних вказаного військовослужбовця, отримання пояснень трьох військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , а також його військового квитка.

При цьому, на думку апелянтки, не була врахована низка документів, що перебувають в розпорядженні ВЧ НОМЕР_1 та стосуються подій, що передували зникненню безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , що є важливими для проведення об`єктивного та неупередженого службового розслідування, а отже свідчить про грубе порушення вимог пунктів 1 та 2 розділу IV Порядку №608, пункту 8 розділу III Порядку №608.

Також апелянтка вважає, що під час проведення службового розслідування особа, яка його проводила мала з`ясувати обставини зникнення молодшого лейтенанта ОСОБА_2 безвісті за двома напрямами: - причини і умови, що сприяли зникненню безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_2 ; - встановлення посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення безвісті вказаного військовослужбовця, та ступеня їх вини.

Натомість, як зазначає апелянтка, в Акті службового розслідування від 05.04.2025 не встановлено винних осіб, чиї дії або бездіяльність призвели до зникненню безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та ступеня вини таких осіб. При цьому, апелянтка зауважує на безпідставності посилання на статті 45 та 48 Дисциплінарного статуту в оскаржуваному наказі, оскільки винних осіб не встановлено.

Апелянтка звертає увагу на те, що з доказів, які містяться в матеріалах справи №420/15812/25 та були в розпорядженні ВЧ НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування, вбачається, що поранений молодший лейтенант ОСОБА_2 був відправлений в оперативне підпорядкування командиру ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБР) без надання йому медичної допомоги для виконання бойових (спеціальних) завдань, як такого, що здатний якісно виконувати такі завдання, що в кінцевому підсумку призвело до його загибелі.

Таким чином, на думку апелянтки, під час проведення службового розслідування, мало бути досліджене питання пошуку службових осіб, якими не надана медична допомога молодшому лейтенанту ОСОБА_2 та ступені їх вини.

На переконання апелянтки, недотримання під час проведення службового розслідування його предмету, призвело до неповноти проведення розслідування та його необ`єктивності.

Заперечуючи висновки суду першої інстанції апелянтка зазначає, що суд прийняв до уваги лише матеріали службового розслідування, надані відповідачем, без врахування інших доказів, які містяться в матеріалах справи. Таким чином, на її переконання, суд першої інстанції фактично надав перевагу одним доказам над іншими, не провів дослідження інших доказів, що свідчить про упередженість та несправедливість судового рішення, а також про порушення судом завдань адміністративного судочинства.

Зокрема, на переконання апелянтки, суд першої інстанції не надав належної оцінки таким доказам, а саме: витягу з бойового розпорядження командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 від 21.02.2025 №30/ДСК; витягу з бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 від 23.02.2025 №151/02; витягу з журналу бойових дій мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 інв. 588ДСК; листу ОСОБА_3 від 08.02.2025; витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2025 №61 (в редакції, в якій зазначено період відрядження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 до ВЧ НОМЕР_2 з 03.03.2025 до окремого розпорядження): протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 15.04.2025, складеного у межах виконання слідчих дій у кримінальному провадженні №0000434 у м. Вінниця; протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 22.04.2025, складеного в межах виконання слідчих дій у кримінальному провадженні №0000434; роздавальній відомості від 02.03.2025 №151, складеної на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.03.2025 №61; поясненням ОСОБА_6 ; публікації в мережі Інтернет щодо евакуації трьох військовослужбовців НОМЕР_4 ОМБР (ВЧ НОМЕР_1 ) з Куп`янського напрямку, які 32 доби перебували в оточенні ворога, роздруківки з яких надані до адміністративного позову; допис Віце-прем`єр-міністра - Міністра цифрової трансформації Михайла Федорова; скрин-шоту переписки адвоката Прудь О.В. з лейтенантом ОСОБА_7 (особа, якій доручено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_2 ) стосовно поранення ОСОБА_2 ; відео ОСОБА_4 , в якому вказаний військовослужбовець висловлює щирі співчуття рідним ОСОБА_2 (матері та сестрі ОСОБА_8 ) у зв`язку із втратою ОСОБА_9 ; демографічні дані на військовослужбовців; військовий квиток серії НОМЕР_5 ; наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.03.2025 №67; Акту службового розслідування стосовно кулеметника кулеметного взводу першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; листу ВЧ НОМЕР_6 (ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), що є військовою частиною вищого рівня, від 02.05.2025 №2393/511/2/296; скрин-шоту з переписки ОСОБА_2 з його другом Каськовим О.І. від 23.02.2025 стосовно бойового виходу ОСОБА_2 в н.п. Западне; рапорту молодшого сержанта ОСОБА_11 від 07.09.2024; документам, в яких міститься власний підпис ОСОБА_2 ; скрин-шоту переписки адвоката Прудь О.В. з ОСОБА_2 стосовно виходу на бойові позиції з телефонами, включеними в авіарежимі та інші.

Окрім цього, апелянтка зауважує на тому, що суд не дослідив обставини, які свідчать про формальний підхід до проведення службового розслідування, а саме: відомості про сімейний стан; зазначення про військовий квиток, в той час коли ОСОБА_2 був офіцером та мав посвідчення офіцера; невідповідність зброї; відсутність зазначення засобів зв`язку, за допомогою яких здійснювалась доповідь, а також її ідентифікаційні характеристики; найменування посади ОСОБА_2 , тощо.

Як зазначає апелянтка, суд першої інстанції не оцінив належним чином позицію учасників справи, в поєднанні з усіма доказами, що містяться в матеріалах справи, не застосував до вказаних правовідносин відповідні норми матеріального права, не звернув увагу на неповноту проведення службового розслідування, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Так, на думку апелянтки під час вирішення спору суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме: статті 3, 27 та 64 Конституції України, статті 45, 48 та 85 (в частині обов`язкової участі під час службового розслідування безпосереднього начальника військовослужбовця, який зник безвісті); стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»; частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»; статті 29, ЗО, 31, 99 та 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»; пункти 8, 9 та 12 розділу III, пункти 1 та 2 розділу IV пункт 6 розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608; наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 29.03.2019 №127 «Про затвердження Інструкції про порядок прийнятті (передачі) в підпорядкування, входження під оперативний контроль або в оперативну взаємодію військових частин (підрозділів) угрупувань військ (сил) Збройних Сил України»; наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 30.03.2021 №80 «Про затвердження Положення про юридичну службу Збройних Сил України»; пункти 2.4.1,2.5.1,2.5.2,2.5.4 Методичних рекомендації щодо проведення службового розслідування (перевірки) в Збройних Силах України, затверджені Головнокомандувачем Збройних Сил України від 26.10.2020, пункти 1.3, 2.1.6, 2.1.40, 2.2.5, 2.3.4, 2.7.20.5 та 2.8.1.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 №40; пункт 6 розділу IV Інструкції з обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №180; наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, яким затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ; пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України и від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ»; пункт 4 Класифікаторі розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370; наказ Міністерства оборони України від 31.12.2024 №879 «Про затвердження форм первинної облікової документації, що використовуються під час надання тактичної догоспітальної допомоги та медичної допомоги на догоспітальному етапі під час ведення воєнних (бойових) дій та підготовки сил безпеки і сил оборони до застосування за призначенням»; пункт 1.3 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 №170, пункт 41 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Наказ Міністерства оборони України від 09.12.2002 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2002 за №992/7280, Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час; пункт 55 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440, наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.12.2016 №605, яким затверджений Бойовий статут «Механізований і танкових військ Сухопутних військ Збройних Сил України» (частина II, батальйон, рота), статті 76, 90 та 95 Цивільного процесуального кодексу України.

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність доводів поданої апеляційної скарги. Зокрема, на переконання відповідача, обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову у обраний спосіб відсутні. Як зауважує відповідач, право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Окрім цього, посилаючись на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23, від 28.02.2024 у справі № 506/358/22 відповідач зазначає, що «вірогідні припущення» набувають статуту «юридичного факту» лише у судовому порядку, та вважає, що обраний позивачкою спосіб захисту, як повторне службове розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 не підміняє необхідності звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про оголошення судом особи померлою на підставі частини 2 статті 46 ЦК України.

Отже, відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до статті 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії ДИЗ НОМЕР_7 .

Позивачка отримала сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.03.2025 №4850 про те, що її син молодший лейтенант військової служби за контрактом заступник командира першої механізованої роти механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.12.2023 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 , зник безвісти 07.03.2025 під час бойових завдань, пов`язаних з захистом Батьківщини, в районі населеного пункту АДРЕСА_1 .

Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

Згідно з Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.06.2024 №157, солдат ОСОБА_2 , солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу ВЧ НОМЕР_8 , призначений наказом командира ВЧ НОМЕР_6 (по особовому складу) від 30.05.2024 №155-РС на посаду стрільця, помічника гранатометника другого механізованого відділення першого механізованого взводу другої механізованої роти третього механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , з 05.06.2024 посаду прийняв та виконує обов`язки за посадою. З 05.06.2024 року зарахований на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.06.2024 №165, солдат ОСОБА_2 , стрілець помічник гранатометника другого механізованого відділення першого механізованого взводу другої механізованої роти третього механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 призначений наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по особовому складу) від 12.06.2024 №53-РС на посаду старшого стрільця-оператора першого механізованого відділення третього механізованого взводу другої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . З 13.06.2024 посаду прийняв та виконує обов`язки за посадою.

Згідно з Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.08.2024 №237, молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира мінометного відділення другого мінометного взводу першої мінометної батареї першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , призначеного наказом командира ВЧ НОМЕР_6 (по особовому складу) від 24.08.2024 №346 на посаду заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , вважати таким, що з 24.08.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.03.2025 №61, молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Зброя АКМС №CH 09693, ТТ №ЛМ 2691, - вибув у відрядження до ВЧ НОМЕР_2 з 03.03.2025 по 01.04.2025 в оперативне підпорядкування для виконання бойових (спеціальних) завдань. Знятий з котлового забезпечення з 03.03.2025. Підстава: посвідчення про відрядження №№559-803 від 02.03.2025, бойове розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №562/окп/дск від 27.02.2025, рапорт командира першого механізованого батальйону підполковника ОСОБА_12 , вх. №7605 від 02.03.2025.

Згідно рапорту командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_13 від 02.03.2025 до командира ВЧ НОМЕР_1 , командир першого механізованого батальйону просив на виконання бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №562/окп/дск від 27.02.2025 з 03.03.2025 відрядити у оперативне підпорядкування командира ВЧ НОМЕР_2 нижчепойменований особовий склад першого механізованого батальйону, зокрема, молодший лейтенант ОСОБА_2 заступник командира роти - першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Закріплена зброя: АКМС CH 09693 TT ЛМ 2691.

Цим рапортом зазначені військовослужбовці зняті з котлового забезпечення з 03.03.2025 та забезпечені набором сухих продуктів та питної бутильованої води із розрахунку на три (3) доби.

13.03.2025 ТВО командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_14 звернувся з Рапортом (вхід. № 8949 від 13.03.2025) до командира ВЧ НОМЕР_1 , яким доповідав про те, що з доповіді солдата ОСОБА_4 , водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованої батальйону ВЧ НОМЕР_1 , стало відомо, що 07.03.2025 близько 08:00 під час стрілецького бою та ворожого мінометного обстрілу ВП «ВІННИЦЯ» в районі населеного пункту Западне, Куп`янського району, Харківської області, перестав виходити на зв`язок молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зброя АКМС СH 09693, TT JIM 2691. Проводились пошукові заходи поблизу позиції, які результати не дали. Стан та місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 невідомі. Під час виконання бойового завдання молодший лейтенант ОСОБА_2 був в засобах індивідуального захисту, зі зброєю. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено. Молодший лейтенант ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а також у зв`язку виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Просив призначити службове розслідування за фактом зникнення безвісти та доручити його проведення заступнику командира першої механізованої роти психологічної підтримки персоналу першого механізованого батальйону лейтенанту ОСОБА_7 .

Згідно з Витягом з наказу ТВО командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.03.2025 №72, на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира першого механізованого батальйону капітана ОСОБА_14 , від 13.03.2025 №8949, молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону, який поблизу населеного пункту Западне внаслідок стрілецького бою та ворожого мінометного обстрілу зник безвісті, знятий з котлового та речового забезпечення з 13.03.2025, з грошового забезпечення з 07.03.2025.

14.03.2025 командир ВЧ НОМЕР_1 склав Довідку-Доповідь за фактом безвісти зникнення військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації молодшого лейтенанта ОСОБА_2 №2368/6875, яку адресовано Командиру ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 , Керівнику Харківської спеціалізованої Прокуратури у сфері оборони Північного регіону.

18.03.2025 командир ВЧ НОМЕР_1 звернувся до ДП «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ», яке виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни, та просив надати інформацію про перебування у полоні, зокрема, молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата зникнення 07.03.2025.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2025 року №700 призначено службове розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Проведення службового розслідування доручено заступнику командира першої механізованої роти з психологічної підтримки персоналу першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_7 .. Лейтенанту ОСОБА_7 доручено провести службове розслідування та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 21.04.2025.

У Преамбулі наказу від 23.03.2025 №700 зазначено, що службове розслідування призначається відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608 та на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_14 №8949 від 13.03.2025, з метою уточнення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

05.04.2025 заступником командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 складений Акт службового розслідування, який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 .

У пунктах 3.4, 3.5, 3.6, 3.7, 3.8 Акту службового розслідування від 05.04.2025 зазначено таке:

3.4. Встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , службовим розслідуванням не отримано.

3.5. Відомостей про місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступінь їх тяжкості, службовим розслідуванням також не отримано.

3.6. З метою забезпечення повноти службового розслідування військовою частиною НОМЕР_1 направлено запит від 18.03.2025 №2368/7237 (Додаток 9) до Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ МИРУ», щодо можливого перебування в полоні молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , однак відповіді не надійшло.

3.7. З огляду на викладене, слід вважати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 таким, що зник безвісти під час перебування на позиції ВП «ВІННИЦЯ» поблизу населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області 07.03.2025 при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

3.8. Встановлено, що зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Під час службового розслідування лейтенант ОСОБА_15 відібрав пояснення у командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_16 , старшого стрільця-оператора другого третього механізованого відділення першого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 - молодшого сержанта ОСОБА_11 , водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що відображено у пунктах 3.1, 3.2, 3.3 Акту службового розслідування.

06.04.2025 командиром ВЧ НОМЕР_1 прийнятий наказ №964 Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Вважати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 таким, що зник безвісти під час перебування на позиції ВП «ВІННИЦЯ», що у населеному пункті Западне Куп`янського району Харківської області 07.03.2025, при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

3. Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру, відповідно до пункту 3 розділу ХХХ наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, здійснити виплати грошового забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення родині молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

4. Заступнику командира першої механізованої роти з психологічної підтримки персоналу першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_7 направити заяву про зникнення молодшого лейтенанта ОСОБА_2 разом з засвідченою відповідно до чинного законодавства копією матеріалів службового розслідування до органів Національної поліції України для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин не пізніше 3-х діб з моменту підписання наказу про результати даного службового розслідування.

5. Начальнику відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 :

5.1. Вжити заходів для виведення в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 ;

5.2. Направити до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання молодшого лейтенанта ОСОБА_2 :

-копію матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти вказаного військовослужбовця;

-витяг із наказу про зарахування до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 ;

-довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

6. При отриманні додаткових відомостей про можливі нововиявлені обставини, в тому числі в межах кримінального провадження за даним фактом, або за рішенням (ухвалою) суду, заступнику командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальнику відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , за наявності підстав, провести комплекс заходів з вивчення, дослідження та документування цих обставин для забезпечення прийняття відповідних правових рішень.

7. Начальнику стройової частини відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 наказ довести до посадових осіб в частині, що їх стосується.

8. Контроль за виконанням наказу покласти на заступника командира військової частини з психологічної підтримки персоналу начальника відділення психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 », позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив із того, що аргументи позивачки про допущення відповідачем численних порушень вимог чинного законодавства під час проведення службового розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для скасування спірного наказу. При цьому, суд указав, що обраний спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, оскільки оголошення фізичної особи померлою здійснюється відповідно до частини 2 статті 46 Цивільного кодексу України у порядку цивільного судочинства. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частина 14 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому відповідними Указами Президента України воєнний стан в Україні продовжувався та триває до цього часу.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України.

Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Стаття 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стаття 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

За визначенням пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Відповідно до пункту 3 розділу II Порядку №608, службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пункт 3 розділу IIІ Порядку №608 передбачає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Повертаючись до матеріалів справи, колегія суддів враховує, що на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_14 №8949 від 13.03.2025, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №700 від 23.03.2025 призначене службове розслідування, з метою уточнення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти заступника командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня вини посадових осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення,.

Отже, підстава призначення вказаного службового розслідування не суперечить приписам пункту 1 розділу II Порядку №608, який передбачає можливість призначення службового розслідування в інших випадках.

За своїм змістом наказ №700 від 23.03.2025 відповідає вимогам пункту 3 розділу IIІ Порядку №608.

На думку колегії суддів, безпідставними є твердження апелянтки про те, що наказ №700 від 23.03.2025 не містить підстав призначення службового розслідування, оскільки підставою прийняття наказу є, зокрема, рапорт тимчасово виконуючого обов`язки командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_14 №8949 від 13.03.2025,

Стосовно тверджень апелянтки про те, що станом на 13.03.2025 командиром першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 був підполковник ОСОБА_17 , а тому саме йому належить право ініціювати службове розслідування, що відповідно свідчить про протиправність результатів службового розслідування та наявність підстав для скасування спірного наказу, слід зазначити таке.

Як встановлено матеріалами справи, наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.03.2025 №67, командир першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_17 був усунутий із займаної посади, на період проведення службового розслідування, за фактом самовільного залишення військової частини.

Натомість, тимчасове виконання обов`язків командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 покладене на оперативного чергового відділення напрямків командного пункту штабу старшого лейтенанта ОСОБА_14 .

Таким чином, рапорт капітана ОСОБА_14 від 13.03.2025 №8949 поданий останнім у межах наданих йому повноважень.

Що стосується посилання апелянтки на те, що станом на 13.03.2025 відсутні правові підстави для ініціювання проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , оскільки Порядок №884 під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» розуміє військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно відповідно до пункту 2 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (у редакції від 02.02.2024, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти військовослужбовця під час захисту Вітчизни, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Водночас, факт зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 встановлений не рапортом від 13.03.2025, а наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування».

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 06.04.2025 року 15-денний термін, визначений пунктом 2 Порядку №884, сплинув, а тому статус «безвісно відсутній військовослужбовець» стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 не є таким, що визначений передчасно, а службове розслідування призначене для перевірки та встановлення фактів зазначених у рапорті капітана ОСОБА_14 від 13.03.2025.

Відповідно до пункту 8 розділу ІII Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Пункт 13 розділу IIІ Порядку №608 визначає, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжений командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно матеріалів справи, службове розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №700 від 23.03.2025, при цьому, Акт службового розслідування складений 05.04.2025, а наказ командира ВЧ НОМЕР_1 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 » прийнятий 06.04.2025, що свідчить про те, що строк службового розслідування дотриманий.

Наведене вище свідчить про те, що доводи апелянтки про допущення відповідачем під час проведення службового розслідування порушення вимог пунктів 1 та 2 розділу IV Порядку №608, пункту 8 розділу III Порядку №608 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Стосовно доводів апелянтки про протиправність наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 », із посиланням на формальний підхід під час його проведення, колегія суддів зазначає таке.

Згідно матеріалів справи 05.04.2025 заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_7 складений Акт службового розслідування, який затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 .

Пункти 3.4, 3.5, 3.6, 3.7, 3.8 вказаного Акту визначають наступне:

3.4. Встановлено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , службовим розслідуванням не отримано.

3.5. Відомостей про місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступінь їх тяжкості, службовим розслідуванням також не отримано.

3.6. З метою забезпечення повноти службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 направлений запит від 18.03.2025 №2368/7237 (Додаток 9) до Державного підприємства «УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР РОЗБУДОВИ МИРУ», щодо можливого перебування в полоні молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , однак відповіді не надійшло.

3.7. З огляду на викладене, слід вважати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 таким, що зник безвісти під час перебування на позиції ВП «ВІННИЦЯ» поблизу населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області 07.03.2025 при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

3.8. Встановлено, що зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Під час службового розслідування лейтенант ОСОБА_7 відібрав пояснення у командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана ОСОБА_16 , старшого стрільця-оператора другого третього механізованого відділення першого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 - молодшого сержанта ОСОБА_11 , водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , що відображено у пунктах 3.1, 3.2, 3.3 Акту службового розслідування.

Згідно бланку отримання пояснень від 24.03.2025, капітан ОСОБА_16 повідомив, що з доповіді солдата ОСОБА_4 , водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , стало відомо, що 07.03.2025 близько 08:00 під час стрілецького бою та ворожого мінометного обстрілу ВП «ВІННИЦЯ» в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області, перестав виходити на зв`язок молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зброя АКМС СН 09693, НОМЕР_9 . Стан та місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 невідомі. На момент останньої доповіді з позиції військовослужбовець знаходився в засобах індивідуального захисту. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено. Молодший лейтенант ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, а також у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Більше по даному факту нічого не відомо.

Згідно бланку отримання пояснень від 24.03.2025, молодий сержант ОСОБА_11 повідомив, що з доповіді солдата ОСОБА_4 , водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , стало відомо, що 07.03.2025 близько 08:00 під час стрілецького бою та ворожого мінометного обстрілу ВП «ВІННИЦЯ» в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області, перестав виходити на зв`язок молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зброя АКМС CH 09693, TT ЛМ 2691. Стан та місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 невідомі. На момент останньої доповіді з позиції військовослужбовець знаходився в засобах індивідуального захисту. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено. Більше по даному факту нічого не відомо.

Згідно бланку отримання пояснень від 24.03.2025, солдат ОСОБА_4 повідомив, що він - водій третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 знаходився з заступником командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 на ВП «ВІННИЦЯ» в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області. 07.03.2025 близько 08:00 по ВП «ВІННИЦЯ» відпрацював ворожий міномет 120 калібру, внаслідок якого молодший лейтенант ОСОБА_2 , який знаходився в підземному укритті на даній позиції, був завалений уламками та засипаний землею. Дістати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 власноруч не було ніякої можливості, оскільки все було завалено та були постійні обстріли артилерії та велика кількість ворожих дронів. Інші обставини справи невідомі.

Окрім цього, пояснення солдата ОСОБА_4 містяться й в інших документах, зокрема зафіксовані в журналі бойових дій від 07.03.2025 та рапорті від 13.03.2025.

В пункті 3.7 Акту зафіксовано, що слід вважати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 таким, що зник безвісти під час перебування на позиції ВП «ВІННИЦЯ» поблизу населеного пункту Западне Куп`янського району. Харківської області 07.03.2025 при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

При цьому, колегія суддів враховує, що у пунктах 3.4, 3.5 Акту зазначено, що достатніх (вичерпних) фактів (відомостей) про загибель молодшого лейтенанта ОСОБА_2 ,, службовим розслідуванням не отримано. Відомостей про місцезнаходження молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , та будь-яких медичних документів, що підтверджують отримання ним тілесних ушкоджень і ступінь їх тяжкості, службовим розслідуванням також не отримано.

Тобто, службове розслідування завершене висновком про зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 та факт його загибелі не встановлений.

Окрім цього, апелянт зазначає, що під час розгляду справи суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що молодший лейтенант ОСОБА_2 отримав поранення під час виконання бойового завдання та відправлений в оперативне підпорядкування командиру ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ОМБР) без надання йому медичної допомоги для виконання бойових (спеціальних) завдань, як такого, що здатний якісно виконувати такі завдання, що в кінцевому підсумку призвело до його загибелі.

З цього приводу слід зазначити, що такі обставини не були встановлені актом службового розслідування з об`єктивних причин, зокрема, з огляду на те, що молодший лейтенант ОСОБА_2 зник безвісти та відсутня можливість його огляду медичними працівниками. За таких підстав відсутня можливість проведення службового розслідування стосовно обставин отримання молодшим лейтенантом ОСОБА_2 травми (поранення, контузії, каліцтва) чи видання наказу про отримання поранення чи загибель.

На думку колегії суддів суд першої інстанції доречно зауважив на тому, що вказані доводи знаходяться поза межами предмета доказування у цій справі.

Як слушно зазначив суд першої інстанції, доводи сторони позивача про те, що акт службового розслідування у даному випадку є тим письмовим доказом, на підставі якого в судовому рішенні встановлюватимуться факти загибелі ОСОБА_2 з подальшою видачею відділом реєстрації актів цивільного стану свідоцтва про смерть є помилковими, оскільки у ситуації коли внаслідок збройної агресії РФ проти України військовослужбовець, або інша фізична особа пропала безвісти, оголошення такої особи померлою здійснюється відповідно до частини 2 статті 46 Цивільного кодексу України у порядку цивільного судочинства.

Так, правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Тож колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, а також про те, що її аргументи щодо проведеного службового розслідування не впливають та змінюють сам висновок службового розслідування про зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 .

За таких підстав колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 » та зобов`язання відповідача провести повторне службове розслідування за вказаним фактом не відповідає меті порушеного права.

Стосовно решти аргументів, зокрема, що в Акті службового розслідування не зазначені підстави та дати виходу молодшого лейтенанта ОСОБА_2 на ВП «Вінниця» населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області (бойовий наказ, бойове розпорядження (усне або письмове)), склад бойової групи, що здійснювала бойовий вихід на ВП «Вінниця» населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області разом з молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , тощо, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вказані обставини не впливають на факт зникнення безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 .

Водночас, у матеріалах справи наявні докази та підстави виходу молодшого лейтенанта ОСОБА_2 на ВП «Вінниця» населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області. Згідно з Витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.03.2025 №61, молодший лейтенант ОСОБА_2 , заступник командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 , Зброя АКМС №CH 09693, ТТ №ЛМ 2691, - вибув у відрядження до ВЧ НОМЕР_2 з «03» березня 2025 року по « 01» квітня 2025 року в оперативне підпорядкування для виконання бойових (спеціальних) завдань. Знятий з котлового забезпечення з 03.03.2025. Підстава: посвідчення про відрядження №№559-803 від 02.03.2025, бойове розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №562/окп/дск від 27.02.2025, рапорт командира першого механізованого батальйону підполковника ОСОБА_17 , вх. №7605 від 02.03.2025. Згідно рапорту командира першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_17 від 02.03.2025 до командира ВЧ НОМЕР_1 , командир першого механізованого батальйону просив на виконання бойового розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 №562/окп/дск від 27.02.2025 з 03 березня 2025 року відрядити у оперативне підпорядкування командира ВЧ НОМЕР_2 нижчепойменований особовий склад першого механізованого батальйону, в тому числі, молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира роти - першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 . Закріплена зброя: АКМС CH 09693 TT ЛМ 2691. Цим рапортом просив зняти зазначених вище військовослужбовців з котлового забезпечення з 03.03.2025 та забезпечити набором сухих продуктів та питної бутильованої води із розрахунку на три (3) доби.

Під час службового розслідування були відібрані пояснення у водія третього механізованого відділення другого механізованого взводу першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , який повідомив, що він знаходився з заступником командира першої механізованої роти першого механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 на ВП «ВІННИЦЯ» в районі населеного пункту Западне Куп`янського району Харківської області. 07.03.2025 близько 08:00 по ВП «ВІННИЦЯ» відпрацював ворожий міномет 120 калібру, внаслідок якого молодший лейтенант ОСОБА_2 , який знаходився в підземному укритті на даній позиції, був завалений уламками та засипаний землею. Дістати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 власноруч не було ніякої можливості, оскільки все було завалено та були постійні обстріли артилерії та велика кількість ворожих дронів. Інші обставини справи невідомі.

Тобто, обставини, які передували зникненню безвісти молодшого лейтенанта ОСОБА_2 під час службового розслідування були встановлені, і підтверджують факт, що ОСОБА_2 брав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.

Також під час службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 07.03.2025 року знаходився на бойовій позиції і в результаті відпрацювання ворожого міномету 120 калібру молодший лейтенант ОСОБА_2 , який знаходився в підземному укритті на даній позиції, був завалений уламками та засипаний землею. Дістати молодшого лейтенанта ОСОБА_2 власноруч не було ніякої можливості.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про визнання протиправним та скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.04.2025 №964 «Про результати службового розслідування стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_2 » та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування щодо зникнення безвісті 07.03.2025 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.

Стосовно аргументів апелянтки про те, що суд першої інстанції не врахував позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 14.11.2019 у справі №822/862/16, від 21.11.2019 у справі №826/5857/16, від 11.02.2025 у справі №816/502/16, від 16.06.2020 у справі №756/6984/16-а, від 18.11.2022 у справі №560/3734/22, від 04.04.2023 у справі №160/23388/21 та від 23.11.2022 у справі №373/108/16-к, колегія суддів зазначає, що у цій категорії справ при вирішенні спору суди повинні виходити із сукупності конкретних обставин справи у взаємозв`язку із нормами права, які регулюють спірні правовідносини та підлягають застосуванню. При цьому, варто зауважити, що різниця у фактичних обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування правових норм. Тому, сам факт посилання на вказані позиції не свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що надала відповідь на ключові доводи апеляційної скарги та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін;

Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, на думку колегії суддів, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення складений 12.12.2025

Головуюча суддя О. А. Шевчук

суддя А. В. Бойко

суддя О. В. Єщенко