Справа № 400/2566/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 р. № 400/2566/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056,
провизнання протиправною та скасування постанови ПШ№112704 від 27.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанови від 27.02.2025 року № ПШ 112704 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17,000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач у позові вказує, що за наслідками перевірки було складено акт №092041 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 28.01.2025, в якому вказано, що під час перевірки виявлено порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ТЗ обладнаний аналоговим тахографом, у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: ч.1 абз. 3 - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної , протоколу перевірки та адаптації тахографа, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, тахографа за 28.01.2025р. Під час складення акту позивач повідомив інспектору, що автомобіль в даному випадку не здійснював будь-якого комерційного перевезення, а використовувався для власних потреб. Даним автомобілем позивач перевозив - автомобіль модель FORD , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить дружині позивача ОСОБА_2 . Позивач тривалий період знаходився за кордоном (з 20.07.2023 до 02.01.2025) (копія закордонного паспорту додається). Автомобіль не працював тривалий термін, знаходився у місті Одеси у орендованому приміщенні. Строк дійсності протоколу перевірки технічного стану закінчився, протоколу повірки тахометру закінчився.

Отже з метою у тому числі поновлення вказаних документів позивач забрав автомобіль з міста Одеси і їхав до м. Миколаєва, за місцем реєстрації та проживання, та місцем зареєстрації автомобіля.

27.02.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу серії ПШ № 112704 про порушення законодавства про автомобільний транспорт Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та накладено штраф у розмірі 17 000,00грн (далі - постанова), яка отримана 04.03.2025року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошта.

У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач допустив перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме протоколу перевірки та адаптації тахографу, протоколу перевірки технічного стану, тахокарти водія транспортного засобу ман держ. Номер НОМЕР_2 (акт №092041), відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Позивач не згодний з вказаною постановою, вважає її неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, просить позов задовольнити.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що під час перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатами перевірки складено акт від 28.01.2025 року № 092041, в якому зафіксовано порушення відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» абзац 3 частина перша - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки товарно- транспортної накладної, протоколу перевірки та адаптації тахографа, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, тахокарти за 28.01.2025 рік. Водій з актом ознайомився, підписав акт та надав свої пояснення в акті. Тобто, під час перевірки даного транспортного засобу встановлено, що водієм даного транспортного засобу здійснювалося надання послуг з вантажних перевезень за відсутності на момент перевірки документів, передбачених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - товарно- транспортної накладної, протоколу перевірки та адаптації тахографа, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, тахокарти за 28.01.2025 рік.

Відповідальність за дане порушення визначене абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, під час здійснення рейдової перевірки у Позивача були відсутні - товарно-транспортна накладна, протокол перевірки та адаптації тахографа, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, тахокарта за 28.01.2025 рік. Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Оскаржувану постанову прийнято правомірно та скасуванню не підлягає.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступне.

27.02.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу серії ПШ № 112704 про порушення законодавства про автомобільний транспорт Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 та накладено на нього штраф у розмірі 17 000,00грн Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 Порядоку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Прядок № 1567) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку).

Згідно п.14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З аналізу вищевказаних норм можливо зробити висновок, що рейдова перевірка здійснюється посадовими особами Укртрансбезпеки тільки тих транспортних засобів, що у момент рейдової перевірки здійснюють перевезення вантажів. Тобто виключно в разі здійснення перевезення транспортним засобом вантажу, посадовими особами Укртрансбезпеки можуть фіксуватись порушення Законодавства «Про автомобільний транспорт». З акту №092041 не вбачається, що інспектором, що здійснював рейдову перевірку встановлено, що позивач здійснював перевезення будь-якого вантажу. В акті №092041 відсутня інформація про те, що перевозив позивач транспортним засобом марки MAN реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому в акті №092041 вказано , що інспектором в ході рейдової перевірки виявлено на момент перевезення вантажів (не вказано якого) відсутність товарно-транспортної накладної. Однак в оскаржуваної постанові в переліку порушень відсутнє таке порушення - як відсутність на момент перевезення вантажів товарно-транспортної накладної. Ні з акту №092041 ні з оскаржуваної постанови не можливо встановити , який вантаж перевозив позивач.

Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З наведеною нормою кореспондується зі ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою передбачено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники, зокрема, зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.

Абзацом 1 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.

В розумінні вимог статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. А товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Пунктом 11.1. розділу 11 «Правила оформлення документів на перевезення» цих Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно- транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно- транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля (підпункт 11.2 розділу 11 Правил перевезення вантажів) .

Положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товаро-транспортна накладна,

Згідно ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити. Договір перевезення укладається у письмовій формі.(ст.909 ЦК України).

ЗУ «Про автомобільний транспорт зазначає, що ТТН не складається, якщо фізичною особою здійснюється перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб. А товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення

Суд бере до уваги той факт, що під час складання акту №092041 перевірки позивач вказував що використовував автомобіль для власних потреб, та зазначив, що вантаж - автомобіль модель FORD , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перевозився позивачем під час перевірки, належить дружині позивача. Тому позивач і не міг надати товарно-транспорту накладну (про яку вказано в акті №092041), оскільки не здійснював господарську діяльність по перевезенню вантажу.

В даному випадку позивач не надав послугу по перевезенню вантажу на комерційних умовах. Підтвердженням цього, як раз є те, що в оскаржуваної постанові вже відсутнє таке порушення - як відсутність у позивача товарно-транспортної накладної.

Щодо відсутності у позивача 28.01.2025 протоколу перевірки та адаптації тахографу, протоколу перевірки технічного стану, тахокарти водія транспортного засобу. В акті перевірки зазначено, що транспортний засіб обладнаний аналоговим тахографом.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (Інструкція № 385).

Пунктом 1.2. Інструкція № 385 встановлено, що ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції №385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Водночас, у пункті 1.4. Інструкції №385 вказано, що перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Згідно пункту 3.3. Інструкції № 385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з пунктом 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Пунктом 1.1. Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (пункт 1.3 Положення № 340). вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1. Положення №340).

Пунктом 1.5 Положення №340 визначено, що тахограф - це обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.

Згідно з пунктом 6.1. Положення № 340 водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Таким чином, при здійсненні визначених законодавцем відповідних вантажних перевезень транспортний засіб повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом для контролю швидкості здійснення перевезення, режиму праці та відпочинку водіїв.

Отже, приписи стосовно тахографу визначені законодавцем, перш за все, за для забезпечення належних трудових прав водіїв, зокрема, права на відпочинок.

Однак, порядок облаштування транспортного засобу тахографом та наявність тахокарт у водія передбачено законодавством лише для осіб, які надають послуги з перевезення вантажів та пасажирів.

Таким чином, положеннями Порядку № 340 передбачено наявність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографу, протоколу перевірки технічного стану, тахокарти водія транспортного засобу виключно для автомобільних перевізників, які надають послуги з перевезення вантажів, а не у випадку здійснення перевезення вантажу для власних потреб власними засобами, без залучення перевізників.

Оскільки, позивачем під час рейдової перевірки не здійснювалось перевезення вантажу на договірних умовах, а автомобіль використовувався для власних потреб, суд приходить до висновку, що не виникає обов`язок у позивача використовувати мати в наявності протоколу перевірки та адаптації тахографу, протоколу перевірки технічного стану, тахокарти водія транспортного засобу.

Таким чином, відповідачем протиправно зазначено у спірній постанові, як підстава застосування штрафу - відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу, протоколу перевірки технічного стану, тахокарти водія транспортного засобу, та протоколу перевірки технічного стану автомобіля., оскільки позивач не здійснював перевезення вантажу, у зв`язку з чим позивач вважає спірну постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що до позивача була протиправно застосована санкція у вигляді штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені судом висновки, відповідач не довів правомірності оскаржуваних постанов, що є підставою для задоволення позову.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті як розпорядника бюджетних коштів.

Позивачем за подання даного позову сплачено 3028,00 грн. судового збору, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову ПШ№112704 від 27.02.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу до фізичної особи підприємця Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 у розмірі 17000грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,545) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

4. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко