Справа № 360/2075/25
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/2075/25

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Коробки Галини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 24 жовтня 2025 року надійшов адміністративний позов адвоката Коробки Галини Олександрівни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУПФУ у Вінницькій області) з такими позовними вимогами:

визнати протиправним та скасувати рішення від 16 жовтня 2025 року № 93 про відмову в перерахунку пенсії;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи на ПАТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» з 25.10.1993 по 31.12.1997; зарахувати до загального стажу період навчання у Сєвєродонецькому професійно-технічному училищі № 101 з 01.09.1990 по 22.06.1993 та здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення до відповідача з 09 жовтня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 09 жовтня 2025 року звернувся через територіальні органи до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи на ПАТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» з 25.10.1993 по 31.12.1997 та до загального стажу період навчання в у Сєвєродонецькому професійно-технічному училищі № 101 з 01.09.1990 по 22.06.1993.

Відповідачем рішенням від 16 жовтня 2025 року № 93 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, мотивоване відсутністю правових підстав.

Спірний стаж підтверджений записами у трудовій книжці позивача, довідкою ОК-5 та довідкою про навчання.

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, тому надання уточнюючих довідок необхідно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Позивач посилається на правовий висновок Верховного Суду у справі № 175/4336/16-а, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на не підконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. А також на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, що відсутність у позивача можливості надання відповідачу уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи підприємств, архіви яких знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 27 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано відповідачу подати відзив; витребувано докази, яких не вистачає для розгляду справи.

Від ГУПФУ у Вінницькій області до суду 11 листопада 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

ОСОБА_1 09 жовтня 2025 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії «Допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів» відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розгляд якої здійснювався за принципом екстериторіальності ГУПФУ у Вінницькій області. За наслідками розгляду вказаної заяви прийнято рішення від 16 жовтня 2025 року № 93 про відмову у перерахунку пенсії.

З посиланням на положення Закону № 1058-IV, Порядку № 22-1, Порядку № 637 відповідач зазначає, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01 липня 2000 року є обов`язковим. За відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період після липня 2000 року до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах надають довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Крім того, для підтвердження роботи з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 надаються трудова книжка, довідки про період роботи та про заробітну плату (до 01 липня 2000 року), копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати, інші документи; у період після 01 серпня 1992 року - додаються документи про проведення атестації робочих місць відповідно до Постанови № 442.

Серед іншого, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105. Для цього, особі необхідно особисто звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про підтвердження стажу роботи на комісії при Головному управлінні, до якої додати документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті її ліквідації (у тому числі архівні), трудова книжка, документи, видані архівними установами, зокрема: довідки про період роботи та про заробітну плату, копії документів про проведення атестації робочих місць (за період з 21 серпня 1992 року), копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати, інші документи.

За результатами розгляду заяви Позивача про перерахунок пенсії, доданих до неї документів та наявних відомостей, органом Пенсійного фонду встановлено, що для зарахування пільгового стажу за період з 25.10.1993 по 31.12.1997 по списку № 1 особою жодних документів, передбачених підпунктом 5 пункту 2.1. Порядку, для зарахування даного періоду до пільгового стажу не долучено. В матеріалах електронної пенсійної справи міститься лише трудова книжка від 22.03.1995 НОМЕР_1 , що є недостатнім. Не враховано дані довідки від 12.09.2025 № 249 про період навчання у Сєвєродонєцкому ПТУ № 101, оскільки дана довідка не містить повних даних про періоди навчання, підстав для зарахування на навчання та присвоєння кваліфікації. Запис про навчання у вищевказаній трудовій книжці немає можливості врахувати, оскільки відсутні повні реквізити диплома (відсутня дата видачі). Страховий стаж позивача - 39 років 5 місяців 2 дні, з них додаткові роки за роботу по списку № 1 - 16 років.

Вказані обставини свідчать, що відповідачем прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у перерахунку пенсії «Допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів» згідно з Законом № 1058-IV у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в електронній формі та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 12 липня 2025 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV. Страховий стаж складає 39 років 5 місяців 2 дні, у тому числі робота за списком № 1 16 років 5 місяців 11 днів.

Як слідує з розрахунку форми РС-право до страхового стажу позивача зараховані такі періоди: з 25.10.1993 по 01.02.1994 (0 років 3 місяці 7 днів); з 02.02.1994 по 31.12.1997 (3 роки 11місяців 0 днів); з 01.01.1998 по 31.12.2003 Список № 1 (6 років 0 місяців 0 днів); з 01.01.2004 по 31.12.2004 Список № 1 (1 рік 0 місяців 0 днів); з 01.01.2005 по 11.06.2014 Список № 1 (9 років 5 місяців 11 днів); з 12.06.2014 по 06.03.2017 (2 роки 8 місяців 25 днів); з 01.04.2019 по 02.04.2019 (0 років 0 місяців 2 дні), всього 23 роки 4 місяці 15 днів, у тому числі робота за Списком № 1 16 років 5 місяців 11 днів.

Позивач звернувся із заявою від 09 жовтня 2025 року про перерахунок пенсії, в якій просив зарахувати до його загального страхового стажу період навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993 та до пільгового страхового стажу період роботи з 25.10.1993 по 31.12.1997. Згідно із розпискою-повідомленням від 09 жовтня 2025 року позивачем разом із заявою надано паспорт та довідку про навчання № 249.

Заяву позивача про перерахунок пенсії від 09 жовтня 2025 року разом з доданими до неї документами за принципом екстериторіальності розглянуто ГУПФУ у Вінницькій області та прийнято рішення від 16 жовтня 2025 року № 93 про відмову у перерахунку пенсії, в якому вказано, що для зарахування пільгового стажу за період 25.10.1993-31.12.1997 по списку № 1 особою жодних документів, передбачених підпунктом 5 пункту 2.1. Порядку, для зарахування даного періоду до пільгового стажу не долучено. В матеріалах електронної пенсійної справи міститься лише трудова книжка від 22.03.1995 серії НОМЕР_1 , що є недостатнім. Не враховано дані довідки від 12.09.2025 № 249 про період навчання у Сєвєродонєцкому ПТУ № 101, оскільки дана довідка не містить повних даних про періоди навчання, підстав для зарахування на навчання та присвоєння кваліфікації. Запис про навчання у вищевказаній трудовій книжці немає можливості врахувати, оскільки відсутні повні реквізити диплома (відсутня дата видачі).

Дослідженням записів у трудовій книжці від 22 березня 1993 року серії НОМЕР_1 встановлено, що в ній наявні такі записи про спірні періоди роботи ОСОБА_1 :

з 01.09.1990 по 22.06.1993 - навчання в СПТУ № 101 м. Сєвєродонецьк (диплом НОМЕР_3 ) (запис № 1);

Сєвєродонецьке виробниче об`єднання «Азот» (Сєвєродонецьке Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот»)

з 25.10.1993 по 31.01.1994 працював апаратником піролізу цеху ацетилену (наказ від 26.10.1993 ВК № 83к) (запис № 2);

з 01.02.1994 по 30.06.1998 працював апаратником абсорбції цеху ацетилену (розпорядження від 28.01.1994 № 22) (запис № 3);

згідно з наказом від 31.10.1994 № 124 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Згідно з довідкою Державного навчального закладу «Сєвєродонецьке вище професійне училище» від 12 вересня 2025 року № 249, її видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому, що він дійсно навчався у Сєвєродонецькому професійно-технічному училищі № 101 та у зв`язку із закінченням терміну навчання отримав диплом серії НОМЕР_3 . Інформація підтверджується записом у трудовій книжці. Книги наказів про зарахування та відрахування здобувачів освіти знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Сєвєродонецьку, Луганської області, у зв`язку з чим підвередити точний період навчання не є можливим. Довідка оформлена у Державному навчальному закладі «Сєвєродонецьке вище професійне училище» у зв`язку з реорганізацією з 21.08.2009 Сєвєродонецького ВПУ у ДНЗ «Сєвєродонецьке ВПУ» згідно з наказом МОН України від 21.08.2009 № 774; об`єднанням Сєвєродонецького вищого професійного училища з Сєвєродонецьким хіміко-технологічним ліцеєм за наказом МОН України від 30.06.2009 № 606; перейменуванням Сєвєродонецького професійно-технічного училища № 1 на Сєвєродонецький професійний хіміко-технологічний ліцей за наказом Департаменту освіти та науки Луганської облдержадміністрації від 10.01.2004 № 6; об`єднанням Сєвєродонецького професійно-технічного училища № 101 з Сєвєродонецьким професійно-технічним училищем № 1 згідно з наказом МОН України від 29.05.1997 № 526.

Згідно із довідкою форми ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) від 22 серпня 2025 року в Реєстрі наявні відомості про роботу позивача та нараховану йому заробітну плату з січня 1998 року по 06 березня 2017 року по страхувальникам Сєвєродонецьке Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот» (код страхувальника 05761672), ЗАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») (код страхувальника 33270581).

Також в Реєстрі наявні відомості по спеціальному стажу позивача за період з 01 січня 1998 року по 11 червня 2014 року за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 (згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб, який є додатком до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, в редакції наказу Мінфіну від 15.05.2018 № 511, має назву «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам») по страхувальникам Сєвєродонецьке Державне виробниче підприємство «Об`єднання Азот» (код страхувальника 05761672), ЗАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» (Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке об`єднання Азот») (код страхувальника 33270581).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV, тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону № 1058-IV призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV унормовано, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 106 Закону № 1058-ІV визначено відповідальність страхувальників, банків, організацій, що здійснюють виплату і доставку пенсій, та їх посадових осіб.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з підпунктом «б» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 17 серпня 1993 року порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначає Інструкція, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з абзацами першим та третім пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання (абзац перший пункту 8 Порядку № 637).

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку № 383 визначено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 24 червня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до пункту 7.11а пункту «а» «робітники» підрозділу 11 «Виробництво фтористої кислоти та її солей» розділу VII «Виробництво кольорових металів» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, включені апаратники абсорбції.

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно із абзацом першим пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.7 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до абзаців першого-третього підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно із абзацами другим, третім, четвертим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.10 розділу IV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З вище описаних письмових доказів, судом встановлено, що позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії від 09 жовтня 2025 року за формою, визначеною Порядком № 22-1.

Для розгляду заяви позивача відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності визначено ГУПФУ у Вінницькій області, рішенням якого від 16 жовтня 2025 року № 93 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та не зараховано до:

загального страхового стажу період навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993 в СПТУ № 101 с. Сєвєродонецька, оскільки довідка про навчання від 12 вересня 2025 року № 249 не містить відомостей про період навчання, а у трудовій книжці не вказана дата видачі диплому;

пільгового страхового стажу період роботи з 25.10.1993 по 31.12.1997 у зв`язку із ненаданням визначених у підпункті 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 документів (довідки, що уточнює пільговий характер праці та документи про проведення атестації робочих місць), а записи у трудовій книжці є недостатніми.

Щодо наведених відповідачем мотивів про не зарахування до страхового стажу позивача періодів, підтверджених трудовою книжкою, суд зазначає таке.

З наведених положень статті 24 Закону № 1058-IV слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Так, як вже вище вказано, ГУПФУ у Вінницькій області заперечує право позивача на зарахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993 в СПТУ № 101 м. Сєвєродонецька.

Дослідженням запису № 1 у трудовій книжці позивача від 22 березня 1993 року серії НОМЕР_1 встановлено, що у період з 01.09.1990 по 22.06.1993 позивач навчався в СПТУ № 101. Підставою для внесення цього запису вказаний диплом НОМЕР_3 . Дійсно цей запис не містить дати видачі диплому.

У свою чергу довідкою Державного навчального закладу «Сєвєродонецьке вище професійне училище», який є правонаступником Сєвєродонецького професійно-технічного училища № 101, від 12 вересня 2025 року № 249 підтверджено, що позивач дійсно навчався у Сєвєродонецькому СПТУ № 101 та у зв`язку із закінченням отримав диплом НОМЕР_3 . Також у довідці вказано, що підтвердити точний період навчання не можливо, оскільки книги наказів про зарахування та відрахування здобувачів освіти знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Сєвєродонецьку.

Зважаючи на інформацію, що сукупно вказана у трудовій книжці позивача та довідці навчального закладу про навчання, суд не погоджується з відмовою відповідача у зарахуванні періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 22.06.1993 до його страхового стажу, оскільки цими документами у повній мірі підтверджено, що позивач у вказаному періоді навчався у СПТУ № 101 та за наслідками закінчення навчання отримав відповідний диплом.

У свою чергу відсутність у трудовій книжці позивача дати видачі диплому, на думку суду, не може позбавляти позивача на зарахування цього періоду до його страхового стажу, оскільки відповідальність за правильність та повноту ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а не на працівника.

Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 року в справі № 677/277/17 висловлено правову позицію, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд також ураховує, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі № 754/14898/15-а.

Крім того, суд зауважує, що за даними трудової книжки від 22 березня 1993 року серії НОМЕР_1 після закінчення навчання в СПТУ № 101 позивач з 25 жовтня 1993 року був працевлаштований у Сєвєродонецьке ВО «Азот» апаратником піролізу цеху ацетилену за 4 розрядом.

Згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників кваліфікаційною вимогою для апаратника піролізу 4 розряду є професійно-технічна освіта.

Вказана обставина, на думку суду, свідчить, що без навчання в СПТУ № 101 та здобуття відповідної освіти позивач не міг бути працевлаштований за професією апаратник піролізу 4 розряду, а відповідальною особою роботодавця при прийнятті позивача на роботу була перевірена його відповідність установленим кваліфікаційним вимогам.

Як вже вище вказано, зважаючи, що записом у трудовій книжці позивача у повній мірі підтверджено факт навчання позивача в СПТУ № 101 та період навчання, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні цього періоду до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо відмови в зарахуванні до пільгового страхового стажу періоду роботи позивача у Сєвєродонецькому ВО «Азот» (Сєвєродонецьке ДВП «Об`єднання Азот») з 25.10.1993 по 31.12.1997, то суд зазначає таке.

Згідно із записами у трудовій книжці від 22 березня 1993 року серії НОМЕР_1 , позивач у період з 25.10.1993 по 31.01.1994 року працював за професією апаратник піролізу 4 розряду, в період з 01.02.1994 по 30.06.1998 апаратником абсорбції 5 розряду.

Також записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що його робота за професією апаратник абсорбції за результатами проведеної атестації робочих місць на відповідність умова праці, дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

При цьому трудова книжка не містить такого запису про роботу позивача за професією апаратник піролізу.

За назвою внесеної до трудової книжки позивача професією «апаратник піролізу» судом установлено відсутність такої професії у Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, яка була чинною у вказаному періоді роботи позивача.

Отже, зважаючи, що трудова книжка позивача не містить записів про пільговий характер роботи позивача в період з 25.10.1993 по 31.01.1994, а позивачем не надано відповідачу уточнюючу пільговий характер цієї роботи довідку, то суд погоджується з твердженнями представника ГУПФУ у Вінницькій області, що цей період роботи позивача правомірно зарахований до його загального страхового стажу.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.02.1994 по 31.12.1997 за професією «апаратник абсорбції», то як вже вище вказано, записами у трудовій книжці підтверджений пільговий характер цієї роботи, а також, що вона дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також судом установлено, що вказана професії включена до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Крім того, суд зауважує, що за вказаною професією позивач продовжував працювати і після 31 грудня 1997 року та пропрацював до 30 червня 1998 року до поки з 01 липня 1998 року не був переведений апаратником абсорбції 5 розряду цеху ацетилену виробництва «Оргсинтез».

При цьому, починаючи з січня 1998 року в Реєстрі застрахованих осіб вже наявні відомості про спеціальний стаж позивача за кодом обліку спецстажу ЗПЗ013А1.

Встановлені судом обставини у повній мірі спростовують твердження відповідача, що наданими позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії, а також наявними в його пенсійній справі документами, не підтверджений пільговий характер роботи позивача в період з 01.02.1994 по 31.12.1997.

Щодо тверджень відповідача про ненадання позивачем визначених у підпункті 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 документів щодо періоду його роботи з 01.02.1994 по 31.12.1997, то суд відхиляє їх як безпідставні з огляду на таке.

Згідно з вище наведеними положеннями статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Оскільки записи у трудовій книжці позивача за період його роботи з 01.02.1994 по 31.12.1997 у повній мірі підтверджують всю необхідну для зарахування до пільгового стажу інформацію, то суд дійшов висновку, що ГУПФУ у Вінницькій області безпідставно вимагає підтвердження цього стажу уточнюючими довідками.

Щодо незарахування цього періоду роботи позивача через відсутність доказів проведення атестації робочих місць на відповідність умовам праці, то суд звертає увагу ГУПФУ у Вінницькій області, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до пільгового страхового стажу.

Отже, підсумовуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, що ГУПФУ у Вінницькій області безпідставно не зараховано до: страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993, пільгового страхового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.02.1994 по 31.12.1997.

Відповідно, внаслідок відмови в зарахуванні цього стажу, судом установлено, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача від 16 жовтня 2025 року № 93, тому таке рішення підлягає скасуванню.

Як наслідок визнання протиправним та скасування рішення від 16 жовтня 2025 року № 93, суд, керуючись положеннями статті 9, 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ у Вінницькій області прийняти рішення про перерахунок пенсії позивача за його заявою від 09 жовтня 2025 року із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993 та до пільгового страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.02.1994 по 31.12.1997.

Саме такий спосіб захисту у повні мірі відповідатиме об`єкту порушеного права позивача та сприятиме його відновленню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду за подання до суду цього позову сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 23 жовтня 2025 року № 4767-8523-3624-6294.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Станом на 01 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3028,00 грн.

Відтак, позивач за подання даної позовної заяви мав сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 968,96 грн (3028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024) х коефіцієнт 0,8).

Вказане свідчить, що позивачем сплачений судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 242,24 грн.

Оскільки за наслідками розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що порушення прав позивача допущено ГУПФУ у Вінницькій області, а також, що спір виник внаслідок неправильних дій цього відповідача, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн покладаються на ГУПФУ у Вінницькій області.

Одночасно суд роз`яснює позивачу право звернутися до суду із заявою про повернення надміру сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Коробки Галини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21100, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, будинок 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 жовтня 2025 року № 93 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 09 жовтня 2025 року із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 22.06.1993 та до пільгового страхового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.02.1994 по 31.12.1997.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова