Справа № 300/3336/25
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2025 р. справа № 300/3336/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач), за змістом якого просить суд:
Позовні вимоги мотивовані тим, що частинами 1-3 статті 61 Закону України № 2262-ХІІ встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначено про те, що реалізувати своє право на отримання невиплачених за попередній період сум пенсії ОСОБА_3 не встиг, оскільки в листопаді 2024 року помер. ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.12.1988. Позивачкою подано заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нарахування заборгованих на виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 сум пенсії. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.03.2025 за №2564/04-16 позивачці відмовлено у здійсненні нарахування та виплати відповідних сум.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.24).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.06.2025, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що згідно зі статтею 61 Закону №2262, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Отже, Закон № 2262 визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Окрім цього, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262 зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с.27-31).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши позовну заяву, відзив на позов та в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, встановив наступне.
ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 300/521/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 відповідно до довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.09.2021 № 11/6235, з урахуванням проведених платежів.

На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в серпні 2023 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019.

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою загальна сума доплати пенсії на виконання вказаного рішення суду становить 112750,37 грн.

Також, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі № 300/513/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01.05.2023 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в липні 2024 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою загальна сума доплати пенсії на виконання рішення суду становить 28000,00 грн.

Разом з тим, реалізувати своє право на отримання невиплачених за попередній період сум пенсії ОСОБА_2 не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.12.1988 (а.с.8).

Позивачка подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нарахування заборгованих на виконання рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 сум пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.03.2025 за № 2564/04-16 позивачці відмовлено у здійсненні нарахування та виплати відповідних сум (а.с.16-18).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачці сум пенсії, що підлягали виплаті на підставі Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманими у зв`язку з смертю годувальника, остання звернулася з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного їх правового регулювання.

Відповідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в редакції чинній на час відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення вказаних статей не зазнали змін і в редакції ЦК України, чинній на час звернення позивача із позовом до суду.

Зазначені гарантії з приводу соціального забезпечення громадян щодо виплати пенсій закріплені у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Частиною першою статті 61 Закону № 2262-XII встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Таким чином, вищевказаними положеннями запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 300/521/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 відповідно до довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 21.09.2021 №11/6235, з урахуванням проведених платежів.

На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в серпні 2023 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019.

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою загальна сума доплати пенсії на виконання вказаного рішення суду становить 112750,37 грн.

Також, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі № 300/513/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 01.05.2023 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

На виконання зазначеного судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в липні 2024 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою загальна сума доплати пенсії на виконання рішення суду становить 28000,00 грн.

Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19.03.2025 за № 2564/04-16 позивачці відмовлено у здійсненні нарахування та виплати відповідних сум, оскільки під час розгляду заяви встановлено, що у паспорті ОСОБА_2 вказано адресу: АДРЕСА_1 , однак, до матеріалах пенсійної справи померлого ОСОБА_2 відсутні документи, що засвідчують місце проживання особи, а саме: паспорт громадянина або витяг про місце проживання з реєстру територіальної громади, що унеможливлює підтвердження факту спільного проживання заявниці з померлим на день його смерті.

В даному аспекті суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка № 555 від 28.04.2025 про зареєстрових у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади (а.с.20).

З аналізу зазначеної довідки судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . Зокрема, зазначено, що ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований 19.08.1992 і знятий з реєстрації 28.11.2024 за вищевказаною адресою.

Отже, твердження відповідача про неможливість встановлення факту спільного проживання заявниці з померлим не відповідає матеріалам справи та спростовується офіційними відомостями реєстру територіальної громади.

Враховуючи викладене та те, що позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , та останньому за його життя була перерахована та нарахована, але не виплачена пенсія, призначена у відповідності Закону № 2262-ХІІ, то відповідач, відмовляючи у виплаті недоотриманої пенсії, нарахованої згідно рішень Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2021, діяв всупереч вимогам статті 61 Закону № 2262-XII, оскільки зазначена стаття визначає, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачка згідно з частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ має право на виплату їй неодержаних годувальником у зв`язку з його смертю сум пенсії.

Суд зазначає, що право позивачки на отримання вказаних сум пенсії, невиплачених її чоловіком у зв`язку зі смертю, є законними очікуваннями, оскільки така виплата передбачена національним законодавством. Таке майнове право підпадає під поняття майно у значенні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд вважає, що така відмова відповідача є втручанням в право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо способу захисту порушеного права, то суд вважає за необхідним вказати, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі Горнсбі проти Греції Суд зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд висновує про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум пенсії, що підлягали виплаті її чоловіку ОСОБА_2 , на підставі Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. та деяких інших осіб» і залишилась недоотриманими у зв`язку з його смертю.

У зв`язку з цим, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивачки буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 в розмірі 112750,37 грн. на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 300/521/23, та 28000,00 грн. на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі № 300/513/24, на підставі Закону України № 2262 від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

За таких обставин, заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими, внаслідок чого, адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, позивачка, згідно із квитанцією від 13.05.2025 підтвердила сплату судового збору на суму 1407,50 грн., за подання даного адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1407,50 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 300/521/23 в розмірі 112750,37 грн., на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі № 300/513/24 в розмірі 28000,00 грн., у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, Івано-Франківськ, 76018) здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) нарахованої, але не виплаченої за життя пенсії її чоловіка, ОСОБА_2 , відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 300/521/23 в розмірі 112750,37 грн., рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2024 у справі № 300/513/24 в розмірі 28000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1407,50 грн. (одна тисяча чотириста сім гривень 50 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.