Справа № 160/13708/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняПівоварові В.С.
позивача представника позивача ОСОБА_1 Іванова А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Військової частини НОМЕР_1 , до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Військової частини НОМЕР_1 , до Військової частини НОМЕР_2 з позовною заявою, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
Визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді сформованої довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 367 від 20.02.2025 року, за результатами протиправно проведеного медичного огляду 20.02.2025 року ОСОБА_1 , 1986 року народження, щодо його придатності до військової служби.
Визнати протиправним та скасувати прийнятий наказ начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації військовозобов`язаних від 20.02.2025 року № 80 в частині призову з 20 лютого 2025 року до Військової частини НОМЕР_1 на військову службу під час загальної мобілізації військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати протиправним та скасувати прийнятий наказ командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення від 21.02.2025 року № 53 в частині зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення з 21 лютого 2025 року до Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати протиправним та скасувати прийнятий наказ командиром Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 про зарахування до військової частини і на всі види забезпечення від 23.04.2025 року № 81 в частині зарахування до списків військової частини і на всі види забезпечення з 23 квітня 2025 року до Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повернути статус непридатного до військової служби, не військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , та виключити з військового обліку військовозобов`язаних шляхом винесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» достовірних відомостей стосовно його непридатності та виключення з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пп.3 п. 6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 22.11.2015 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та ВЛК, проведеної щодо позивача експертизи, а також протиправність призову позивача на військову службу. Посилається на порушення процедури проведення ВЛК, протиправно проведеного медичного огляду, у цей день позивач не здавав відповідних аналізів та не проходив обстежень. Відповідно, позивача мобілізовано протиправно. Також представник позивача посилався на доктрину "плодів отруйного дерева".
Ухвалою суд постановив про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Представник відповідача - військової частини НОМЕР_5 надав суду відзив на позов в якому зазначив, що військова частина не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. Військовозобов`язаний (п. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ) - особа, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці, в наслідок чого, на них розповсюджуються пільги передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Кодексу законів про працю та інших нормативно-правових актів. В/ч НОМЕР_1 звертає увагу на приписи пунктів 4-7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі також Положення №1153/2008), відповідно до яких громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
21.02.2025 року відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №53 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 прибув у до військової частини НОМЕР_1 з метою проходження базової загальновійськової підготовки та зарахований до списків військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 113 від 22.04.2025 ОСОБА_1 вибув для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 . Враховуючи вищевикладене Позивач не проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли витребувані судом документи довідка ВЛК від 20.02.2025 р. №14/846, картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного, витяг із наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.02.2025 р №80 щодо погодження ВЛК та призов під час мобілізації громадянином ОСОБА_1 ..
Представник відповідача - військової частини НОМЕР_6 надав заяву про розгляд справи за відсутності представника військової частини.
Представники ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 правом на надання відзиву не скористались.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з "Резерв+" сформованого станом на 20.05.2024 року, ОСОБА_1 (запис щодо позивача з помилкою у прізвищі), ІНФОРМАЦІЯ_3 , не був військовозобов`язаним та перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), адреса проживання: АДРЕСА_1 . Відомості щодо проходження ВЛК - 18.11.2010.
19.10.2015 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно із пп. 3 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був «ВИКЛЮЧЕННИЙ» з військового обліку військовозобов`язаних, про що зроблено відмітку у його тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 22.11.2021 року, зарахований у запас 18.11.2010 року.
20 лютого 2025 року, позивач - ОСОБА_1 , зранку рухався у місті Дніпрі по роботі у місцевому відрядженні (відрядження підтверджується копією журналу реєстрації місцевих відряджень працівників Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», яке долучено до матеріалів справи).
Під час переміщення між підприємствами у місті Дніпрі на зупинці громадського руху, ОСОБА_1 був затриманий працівниками четвертого ІНФОРМАЦІЯ_1 для перевірки документів.
На вимогу працівників ІНФОРМАЦІЯ_7 у присутності представника поліції, ОСОБА_1 надано для ознайомлення копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 , де у графі 7 «Придатність до проходження військової служби за станом здоров`я» зазначено НЕПРИДАТНИЙ, та у графі 13 та 14 «Відмітки про військовий облік» зазначено про його - ВИКЛЮЧЕННЯ з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 , в тому числі у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено про його непридатність та виключення з військового обліку військовозобов`язаних, у сформованому військово-обліковий документ у «Резерв+» від 12.01.2025 року.
Проте, ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до РТЦК для з`ясувань обставин.
Як зазначив позивач, замість уточнення даних в ІНФОРМАЦІЯ_7 його під примусом направили на проходження військово-лікарської комісії до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, на думку позивача, була проведена формально з повним порушенням процедури направлення та проведення медичного огляду та обстеження, а саме без належного його направлення на ВЛК, без відібрання в нього підпису в журналі реєстрації направлень, за декілька хвилин без належного огляду та необхідних досліджень, а також без урахування зауважень ОСОБА_1 на його проблеми зі здоров`ям. Крім того, на неодноразові повідомлення позивача про відсутність підстав для проведення повторного огляду ВЛК та призову на військову службу під час мобілізації, так як він є непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку військовозобов`язаних, а отже не є військовозобов`язаним, а законні підстави для його поновлення на військовому обліку відсутні, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 та лікарі ВЛК не звертали увагу, у зв`язку чим були порушені права та законні інтереси позивача.
Як зазначив ОСОБА_1 , він не був ознайомлений з постановою ВЛК, та в цій же день мобілізований наказом ІНФОРМАЦІЯ_7 і направлений для проходження військової служби у Військову частину НОМЕР_1 , відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.02.2025 року за №80.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2025 року за №53 зарахований до списків частини.
У подальшому 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 переведений до Військової частини НОМЕР_2 і призначений на посаду, та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23.04.2025 року за №81.
Приймаючи рішення по суті суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до сьогоднішнього часу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ). На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Відповідно до п.1 ст.5 Закону №3543-ХІІ організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Пунктом 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).
Згідно п. 1.1., 1.2. розділу І Положення №402 Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 1.3. розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є:
- добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України;
- аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я;
- контроль за організацією і станом лікувально-оздоровчої роботи серед призовників, аналіз результатів і розроблення пропозицій із удосконалення цієї роботи;
- контроль за організацією, проведенням і результатами лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності (далі - заклади охорони здоров`я (установи) та медичних підрозділах військових частин, що стосується військово-лікарської експертизи;
- надання методичної та практичної допомоги з питань військово-лікарської експертизи військово-лікарським комісіям, закладам охорони здоров`я (установам);
- визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть;
- розроблення спільно з головними медичними спеціалістами Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Міністерства оборони України вимог щодо стану здоров`я призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, резервістів для найдоцільнішого використання їх на військовій службі;
- визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням;
- проведення наукової роботи з питань військово-лікарської експертизи;
- підготовка кадрів для військово-лікарських комісій.
Згідно п. 2.1. розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Відповідно до п. 2.2. Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Відповідно до п. 2.4.4. на ВЛК регіону покладаються, серед іншого, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Згідно з п. 2.4.5. ВЛК регіону має право, зокрема, приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Пунктом 2.4.6. розділу І Положення №402 встановлено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Згідно п. 2.5.4. розділу І Положення №402 штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Відповідно до п. 1.2. розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності:
до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);
військовослужбовців до військової служби;
військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю;
військовослужбовців до служби в високомобільних десантних військах, плаваючому складі, морській піхоті;
кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів;
кандидатів до військової служби за контрактом;
кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу;
військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Збройних Сил України для роботи з ДІВ, КРП, джерелами ЕМП, ЛВ та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами;
військовослужбовців та працівників Збройних Сил України до служби (роботи) у спеціальних спорудах, працівників допоміжного флоту ВМС Збройних Сил України;
а також з метою визначення:
можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном;
необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я;
потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва);
потреби у тривалому лікуванні.
Пунктом 2.2. розділу ІІ Положення №402 встановлено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно, в компетенції суд перевіряє лише питання дотримання відповідачем положень законодавства щодо процедури проведення військово-лікарської експертизи позивача.
З цього приводу суд зазначає, що позивач висунув такі зауваження: не було проведено його медичний огляд та не встановлено дійсний стан здоров`я.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №520/2261/19.
Як встановлено судом з картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного 20.02.2025 року позивач пройшов медичний огляд у 8 лікарів терапевта, невропатолога, психіатра, офтальмолога, отоларинголога, стоматолога, дерматовенеролога, що відповідає нормам Положення №402.
В матеріалах справи наявна довідка ВЛК №367 складена щодо позивача від 20.02.2025 року №14/846, яка підтверджує проведення медичного обстеження позивача.
Представник позивача звернув увагу на розбіжності, щодо прізвища голови ВЛК у акті обстеження ( ОСОБА_5 ) та у Довідці №367 ВЛК ( ОСОБА_6 ) щодо позивача.
В той же час, яким чином вказана розбіжність впливає на правомірність проходження обстеження та складення постанови ВЛК обґрунтувань та доказів не надано.
Обґрунтовуючи протиправність довідки ВЛК, позивач наполягає, що відповідач порушив процедуру проведення медичного огляду; відповідач допустив формальну процедуру медичного огляду та не врахував зауваження щодо наявних захворювань.
У межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та визначення ступеню його придатності до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Згідно з усталеною судовою практикою, при розгляді справ, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певної постанови (довідки), оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, тому оцінка підстав для прийняття рішень ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття.
Крім того, доводи позивача про те, що відповідач порушив процедуру проведення медичного огляду, а саме без належного його направлення на ВЛК, без відібрання в нього підпису в журналі реєстрації направлень, за декілька хвилин без належного огляду та необхідних досліджень, а також без урахування зауважень ОСОБА_1 на його проблеми зі здоров`ям, спростовуються відомостями картки обстеження. Поряд з цим, позивач визнаний придатним до військової служби, про що відповідні лікарі-спеціалісти: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, лор, психіатр зробили відповідні записи.
Оскільки надання оцінки стану здоров`я позивача та його діагнозам не входить до повноважень суду при вирішенні адміністративної справи, то остаточне рішення щодо правомірності висновків ВЛК в частині визначення придатності до військової служби може бути прийнято ЦВЛК.
З огляду на викладене, суд висновує, що у разі наявності сумніву щодо правильності висновку ВЛК в частині визначення ступеню придатності до військової служби, позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ для перегляду відповідного висновку.
В свою чергу, судом не встановлено порушень процедури проведення медичного огляду відповідачем -1 та оформлення його результатів.
Отже, оскільки за наслідками розгляду цієї справи порушення процедури під час складання висновку, викладеного у довідці від 20.02.2025 №367, не встановлено, суд дійшов висновку, що довідка від 20.02.2025 №367 є правомірною.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії, оформленої у вигляді сформованої довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.02.2022 №367 відсутні, і як наслідок інші похідні позовні вимоги, в тому числі до відповідачів 2 та 3 також підлягають залишенню без задоволення.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі Краска проти Швейцарії визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі Руїс Торіха проти Іспанії).
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Єфанова