Справа № 460/10124/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі в частині позовних вимог
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши в порядку письмового провадження процесуальне питання, пов`язане з розглядом адміністративної справи за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду через свого представника з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач / ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області, що полягає у невиплаті поточної пенсії, а також недоотриманої пенсії, починаючи з 07.10.2009, на визначений банківський рахунок;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області здійснювати виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії з 07.10.2009, з урахуванням перерахунку та компенсацією втрати частини доходів, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».
В обгрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказав, зокрема, про те, що незважаючи на судові рішення в адміністративних справах №460/8138/20 і №460/2260/22, які набрали законної сили, а також наявність у відповідача реквізитів банківського рахунка, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Приватбанк», пенсійний орган не здійснив виплату належної позивачу пенсії за період з 07.10.2009. У зв`язку із відкриттям ОСОБА_1 нового банківського рахунка в АТ «Ощадбанк», 28.04.2025 він звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про виплату позивачу пенсії на цей рахунок. Однак, відповідач відмовився вчиняти такі дії, посилаючись на припинення виплати позивачу пенсії з 01.05.2022. Таку відмову представник позивача вважає безпідставною та незаконною, оскільки остання суперечить зобов`язанням, установленим для пенсійного органу згаданими вище судовими рішеннями. При цьому стверджує, що всі фактичні обставини цієї справи не являються предметом спору між сторонами, оскільки більшість з них встановлено преюдиційним рішенням суду у справі №460/8138/20 та не потребують доказування.
Ухвалою суду від 16.06.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 30.06.2025 продовжено процесуальний строк на усунення недоліків позовної заяви.
Згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду, копію (електронний примірник) ухвали суду від 04.08.2025 доставлено до електронного кабінету ГУ ПФУ в Рівненській області у підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 04.08.2025, проте станом на день постановлення цієї ухвали суду відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Оскільки справа розглядається судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), то, з урахуванням вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 до 27.04.2025, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд звертає увагу на імперативний характер наведеної вище правової норми, яка зобов`язує суд, у разі встановленням ним такого(-их), що набрало законної сили, постанови чи ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, закрити провадження у справі.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області як одержувач пенсії. Разом з тим, з 2001 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 в адміністративній справі №460/8138/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021, позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково; визнано протиправними та скасовано рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу від 10.04.2020 №83/03.15-24 та від 31.08.2020 №7381-7564/Г-03/8-1700/20; зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату відповідної пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.11.2021 у справі №460/8138/20 касаційну скаргу Меламеда В.Б. в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з проведенням компенсації втрати частини доходу та у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити нарахування і виплату відповідної пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходу; в іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 залишено без змін.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 у справі №460/8138/20 набрало законної сили 22.06.2021, а постанова Верховного Суду від 08.11.2021 у цій же справі 08.11.2021. Отже такі судові рішення є обов`язковим для виконання ГУ ПФУ в Рівненській області.

Крім того, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 в адміністративній справі №460/2269/22, позов ОСОБА_1 задоволено повністю; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на вказаний нею банківський рахунок в АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .

Разом з тим, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 у цій справі апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Рівненській області задоволено частково; скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 у справі №460/2269/22 та закрито провадження у справі.

Повертаючись до обставин адміністративної справи №460/10124/25, суд зазначає, що спірні правовідносини між її сторонами виникли у зв`язку із відмовою відповідача здійснювати виплату позивачу пенсії на інший (новий) банківський рахунок, визначений нею у заяві від 28.04.2025, яка подана представником позивача через портал електронних послуг Пенсійного фонду України.

У той же час, у позовній заяві представник позивача, покликаючись на безпідставність і незаконність згаданої вище відмови пенсійного органу, просить суд визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії, з урахуванням перерахунку та компенсації втрати частини доходів, на визначений нею новий банківський рахунок, за період з 07.10.2009.

Наведене дає підстави для висновку, що, звернувшись до суду із цим позовом, в частині спірного періоду з 07.10.2009 до 27.04.2025 представник ОСОБА_1 фактично просить суд шляхом прийняття нового рішення зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області виконати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 та постанову Верховного Суду від 08.11.2021 в адміністративній справі №460/8138/20, що набрали законної сили і якими відповідача зобов`язано поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 та здійснити нарахування і виплату відповідної пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходу.

При цьому, з огляду на зміст постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/2269/22, саме у зв`язку із встановленням подібних обставин судом апеляційної інстанції вирішено скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 та закрити провадження у вказаній справі.

Надаючи правову оцінку встановленим вище обставинам, суд враховує, що за нормами статей 14, 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..

У частині першій статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу змісту наведених законодавчих норм висновується, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а та від 16.02.2019 у справі №816/2016/17, а тому, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин в межах цієї справи.

Частиною другою статті 381-1 КАС України передбачено, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Так, статтями 382-382-3 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що зазначені вище норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, установленому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

При цьому, винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15, від 17.04.2019 у справі №355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а, від 24.09.2020 у справі №640/15623/19 та від 21.01.2025 у справі №160/3251/22.

З матеріалів справи судом установлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 та постановою Верховного Суду від 08.11.2021 в адміністративній справі №460/8138/20, які набрали законної сили, визнано протиправними та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , а також зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити нарахування і виплату відповідної пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходу.

Аналіз змісту вказаних вище судових рішень свідчить про те, що публічно-правовий спір між ГУ ПФУ в Рівненській області та ОСОБА_1 з приводу поновлення виплати пенсії останній, а також нарахування і виплати позивачу такої пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходу за період з 07.10.2009 до 27.04.2025 (тобто, до дня звернення представника позивача до пенсійного органу із заявою від 28.04.2025) вже вирішено у судовому порядку в межах адміністративної справи №460/8138/20. Натомість, спір у цій адміністративній справі виник лише у зв`язку із неналежним, на думку представника позивача, виконанням відповідачем зазначених судових рішень, а саме у зв`язку із відмовою виплачувати позивачу пенсію на банківський рахунок.

Більше того, у позовній заяві представник ОСОБА_1 визнає, що всі фактичні обставини цієї справи не являються предметом спору між сторонами, оскільки більшість з них встановлено судовими рішеннями у справі №460/8138/20 та не потребують доказування.

Отже, спір у даній справі в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 до 27.04.2025 фактично спрямований на виконання інших судових рішень, а викладені в позовній заяві доводи представника позивача щодо протиправного неперерахування відповідачем пенсії позивачу за вказаний період на її банківський рахунок зводяться до незгоди сторони позивача із діями (бездіяльністю) пенсійного органу, вчиненими на виконання таких судових рішень.

Таким чином, у спірних відносинах наявні обставини, з якими статті 382-382-3, 383 КАС України пов`язують виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Тому, якщо позивач (її представник) вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушені її права, свободи чи інтереси, то вона мала б звернутися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов (в частині спірного періоду з 07.10.2009 до 27.04.2025).

Суд вважає за необхідне наголосити, що у разі невиконання / часткового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, позивач (його представник) має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, а також нормами КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили такого судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги (за той же період) й з тих же підстав.

За встановлених обставин у їх сукупності, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 в адміністративній справі №460/2269/22 (набрала законної сили 27.04.2023), суд дійшов висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Рівненській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у невиплаті позивачу поточної та недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 до 27.04.2025 на визначений нею банківський рахунок, а також зобов`язання відповідача здійснити позивачу виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії, за період з 07.10.2009 до 27.04.2025, з урахуванням перерахунку та компенсації втрати частини доходів, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк», - підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (…).

Оскільки судом установлено наявність правових підстав для закриття провадження у цій справі лише в частині позовних вимог, підстави для вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат та/або повернення судового збору з бюджету відсутні.

Керуючись статтями 238, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі №460/10124/25 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 поточної та недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 до 27.04.2025 на визначений нею банківський рахунок, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії, за період з 07.10.2009 до 27.04.2025, з урахуванням перерахунку та компенсації втрати частини доходів, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 15 грудня 2025 року.

Суддя С.А. Борискін