Справа № 480/3226/25
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2025 року Справа № 480/3226/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/3226/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач-1, ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі позивач-2, ОСОБА_2 ) звернулись з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі відповідач-1, Міноборони), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якій просять суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 35 рішення Міністерства оборони України № 180/168 від 16.08.2024 в частині призначення і виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 у рівних частках кожному;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 2/5 частин 15000000 млн грн у рівних частках кожному.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що за результатами розгляду документів про виплату одноразової грошової допомоги, 16.08.2024 Міноборони прийняло рішення про виплату батьку та матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_5 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15000000 грн., в сумі 3750000 (Три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

На переконання позивачів, виплата одноразової грошової допомоги у вказаному розмірі, є протиправною, оскільки при розрахунку частки безпідставно враховувались інші 6 (шість) осіб, серед яких троє неповнолітніх дітей, дочка 2000 року народження, цивільна дружина, колишня дружина загиблого, у яких відсутнє право на отримання такої допомоги.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зауважили на тому, що протягом 2000-2005 років їх син ОСОБА_3 перебував у шлюбі, в якому народилася донька ОСОБА_4 . Навчальний заклад вона закінчила у 2020 році, у 2022 році народила доньку ОСОБА_5 , на даний час перебуває за кордоном, має свою сім`ю.

З 2006 по 2012 роки, їх син проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 . Стосунки були складними, однак при цьому народилося троє дітей - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких при реєстрації народження дані про батька були записані зі слів матері, прізвище - ОСОБА_10 . З січня 2012 року стосунки між ними були припинені і ОСОБА_6 перебуває без реєстрації шлюбу в інших відносинах, народила інших дітей, визнання яких відбулося іншим чоловіком, що не може свідчити про спільне проживання з нашим сином без реєстрації шлюбу на момент його смерті. ОСОБА_6 стосунки не підтримує, діти зрідка підтримують зв`язок.

З 2021 по 2023 роки ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_11 , який було розірвано за рішенням Охтирського міськрайонного суду від 10.03.2023 року. Після розірвання шлюбу та на момент смерті, син не підтримував з нею ніяких стосунків.

З приводу неправомірності включення доньки загиблого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачі зазначили, що остання на момент смерті батька мала повних 23 роки, не мала і не має інвалідності, не навчалася у загальноосвітніх навчальних закладах, професійно-технічних, вищих навчальних закладах. Заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги не подавала, посилання на наявність документів чи інших даних, що можуть вказувати на утримання її загиблим військовослужбовцем відсутні. Відповідачами не встановлено наявність, станом на 19.01.2024 року, документу, що підтверджує право на допомогу повнолітньої доньки загиблого, як те вимагається при оформленні Додатку 2 Порядку і умов, а тому ОСОБА_4 не може бути віднесена до осіб зі статусом діти, ні до осіб зі статусом утриманці.

Щодо «цивільної дружини» ОСОБА_6 позивачі звернули увагу на те, що станом на 19.01.2024 не встановлено наявність документу, що підтверджує її право на допомогу, як те вимагається при оформленні Додатку 2 Порядку і умов. Натомість, існує припущення, яке викладено було в телефонній розмові. При підготовці документів згідно Порядку та умов відповідачами не встановлено документального підтвердження і спільного проживання, спільного ведення господарства та існування взаємних прав та обов`язків між їх сином та ОСОБА_6 на момент його загибелі. В чинному законодавстві України відсутнє поняття «цивільної дружини». Статтею 74 Сімейного кодексу України визначається таке поняття, як жінка та чоловік, що проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою. Факт встановлюється рішенням суду, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що з 2021 по 2023 роки син перебував у шлюбі з ОСОБА_11 та в цей час був мобілізованим і проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 , то одночасно не міг мати двох дружин. За життя син не утримував ОСОБА_6 добровільно і не міг утримувати її за рішенням суду. Відтак, ОСОБА_6 не може мати ні статусу дружини, ні віднесена до осіб зі статусом утриманці.

Відсутність підстав для включення до кола осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу колишньої дружини ОСОБА_11 , зумовлена відсутністю станом на 19.01.2024 документу, що підтверджує право на допомогу, як те вимагається при оформленні Додатку 2 Порядку і умов.

На думку позивачів, розмір одноразової грошової допомоги повинен бути зменшеним на три частки і до кола осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги, а саме: на 5 осіб (батьки та троє неповнолітніх дітей, батьківство яких слід встановлювати в судовому порядку).

Ухвалою суду від 08.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3226/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Міноборони у відзиві зазначило, що до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця у відповідності до статті 161 Закону № 2011-ХІІ відносяться батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

З огляду на встановлені відповідачем-1 обставини та надані відповідачем-3 документи, зокрема висновок № 11/4800 від 03.05.2024 та доповідь № 11/4799 від 03.05.2024, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, згідно з протоколом засідання № 180/168 від 16.08.2024 прийняла рішення про виплату батьку та матері загиблого одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15 000 000, 00 грн, в сумі 3 750 000, 00 грн

На переконання Міноборони, з огляду на те, що законодавством передбачена можливість перерозподілу суми одноразової грошової допомоги у разі не реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги іншими членами сім`ї, оскаржуване рішення є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_3 , його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23.04.2024 звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги.

За результатами опрацювання отриманих документів, 03.05.2024 були складені довідка про результати проведеної роботи щодо встановлення осіб, які можуть звернутися за одноразовою грошовою допомогою та висновок, згідно з якими, окрім батька та матері, право на отримання допомоги колишньою дружиною ОСОБА_11 не визначено, колишня дружина ОСОБА_12 права на отримання допомоги не має, права неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не визначені, так само, як і не визначені права дочки ОСОБА_4 та цивільної дружини ОСОБА_6 .

Розглянувши подані позивачами документи, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно з пунктом 35 протоколу № 180/168 від 16.08.2024, прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 грн у рівних частках кожному.

Надаючи правову оцінку правовідносинам які виникли між сторонами, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, встановлюються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991. (далі Закон № 2011-ХІІ)

Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. (частина 1 статті 11 Закону № 2011-ХІІ)

Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Механізм виплати згаданої одноразової грошової допомоги, врегульовано Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232

Згідно з пунктом 1.3 вказаного Порядку, сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 1.5. Порядку передбачено, що у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку. (пункт 1.6. Порядку)

За змістом пункту 1.7. Порядку, ОГД призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

У цій справі судом встановлено, що здійснюючи розподіл одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про те, що особами, які мають право на отримання цієї допомоги є: батьки загиблого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колишня дружина ОСОБА_11 , колишня дружина ОСОБА_12 , неповнолітні діти ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , дочка ОСОБА_4 та цивільна дружина ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що з огляду на приписи статті 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), окрім позивачів, на отримання одноразової грошової допомоги також мають право й неповнолітні діти загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Крім того, на отримання згаданої допомоги можуть мати право й колишні дружини загиблого ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за умови, якщо вони не одружувалися вдруге; цивільна дружина ОСОБА_6 , у разі наявності встановлених фактів спільного проживання, ведення господарства тощо; та, за встановлених умов дочка ОСОБА_4 .

Суд приймає до уваги ту обставину, що враховуючи при розрахунку частки одноразової грошової допомоги право на її отримання, зокрема, дочкою ОСОБА_4 та цивільною дружиною ОСОБА_6 , відповідач не наводить з яких саме даних було встановлено наявність таких прав (рішення суду, отримання пенсії у разі втрати годувальника тощо), так само, як і не надає доказів відсутності повторного одруження, в тому числі і відсутності «цивільного шлюбу» у колишніх дружин загиблого.

За таких обставин, суд робить висновок про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про наявність підстав для задоволення позовних вимог про його скасування.

Разом з цим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачам одноразову грошову допомогу у розмірі 2/5 частин 15000000 млн грн у рівних частках кожному, суд вважає передчасними й такими, що не підлягають задоволенню, оскільки визначення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та розподілення між ними цієї допомоги, є дискреційними повноваженнями комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум і суд не наділений повноваженнями втручатися у цю дискрецію з урахуванням того, що для прийняття оскаржуваного рішення виконані не всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою захисту прав та інтересів позивачів, про захист яких подано позов, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 23.04.2024 та вирішити порушені у них питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі 2/8 частини 15000000 грн в сумі 3750000 у рівних частках кожному, прийняте згідно з пунктом 35 протоколу № 180/168 від 16.08.2024.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виплату одноразової грошової допомоги від 23.04.2024 та вирішити порушені у них питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик