Справа № 300/7002/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/7002/24 пров. № А/857/29444/24

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Запотічного І.І., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року, що ухвалив суддя Могила А.Б. у м. Івано-Франківську, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 300/7002/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.03.2024 № 59 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з на території Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 15.02.1995, з 18.02.1995 по 02.11.1995, з 01.12.1995 по 07.09.2004 та взяти для розрахунку пенсії архівну довідку про заробітну плату від 07.09.2004 б/н.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, досягнувши пенсійного віку звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 10.03.2024 про призначення пенсії за віком. Рішенням № 59 від 18.03.2024 року пенсійний орган відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недостатньою кількістю стажу, необхідного для призначення пенсії, та повідомив, що для розрахунку розміру пенсії не взято до уваги довідку про заробітну плату від 07.09.2004 № б/н.

17 жовтня 2024 року Івано Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком № 59 від 18.03.2024.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території Крайньої Півночі з 01.01.1992 по 15.02.1995, з 18.02.1995 по 02.11.1995, з 01.12.1995 по 07.09.2004.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням висновків суду в цьому рішенні.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на території Крайньої Півночі підтверджується записами у трудовій книжці. Для підтвердження розміру заробітної плати, отриманої позивачем у цей час, позивач надав до пенсійного органу відповідну довідку про заробітну плату. Той факт, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не впливає на спірні правовідносини, оскільки вони виникли та існували до цього рішення Кабінету Міністрів України.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає те, що з 01.01.2023 Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку із чим періоди роботи позивача в умовах Крайньої Півночі не зараховані до страхового стажу. Крім того, відповідач вважає, що позивач не підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку та не надав доказів сплати страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що, досягнувши пенсійного віку (60 років), ОСОБА_1 10.03.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідач листом № 4351-2932/Х-02/8-0900/24 від 22.04.2024 повідомив про те, що рішенням № 59 від 18.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до страхового стажу позивача не врахувало періоди роботи, згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.08.1985, та довідки від 23.06.1999 № 2297, з 01.01.1992 по 15.02.1995, з 18.02.1995 по 02.11.1995, з 01.12.1995 по 07.09.2004, у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Як наслідок, періоди роботи позивача в умовах Крайньої Півночі не зараховані до страхового стажу.

Крім того, відповідач не взяв до уваги довідку про заробітну плату від 07.09.2004 б/н, так як вона видана з порушенням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки в ній відсутній реєстраційний номер, а також позивачем не надано первинних документів для перевірки достовірності зазначених сум заробітної плати у довідці, відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав і громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійною забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави - учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захист) їхніх пенсійних прав.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь- якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувається трудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до законодавства російської федерації, страховий стаж має бути підтверджений відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документами, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

Водночас, обов`язковою умовою для включення періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду російської федерації за цей період.

Апеляційний суд із записів у трудовій книжці позивача та довідки № 2297 від 23.06.1999 встановив те, що, позивач працював у підрозділах філії Тюменбургаз, які знаходились і знаходяться на території Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області, що належить до районів Крайньої Півночі:

- з 09.08.1985 р. по 23.09.1985 р. був прийнятий тимчасово на період виробничої практики помічником бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту та газ 4 розряду в РІТС № 3 у Красноградське управління бурових робіт ПО Укрбургаз, нині філія "Тюменбургаз";

- з 14.08.1986 р. по 01.11.1986 р. позивач працював машиністом із цементажу свердловин 5 розряду в Новоуренгойській тампонажній конторі ПО Укрбургаз, нині філія Тюменбургаз;

- з 01.11.1986 р. по 01.10.1987 працював там само інженером-технологом цеху кріплення свердловин;

- з 01.10.1987 р. по 15.02.1995 працював на цьому ж підприємстві інженером із кріплення свердловин 1 категорії;

- з 01.11.1986 по 15.02.1995 працював вахтово-експедиційним методом.

Під час роботи позивача у вказані вище періоди, згідно з наказами про реорганізацію, підприємство неодноразово реорганізовувалось.

Так, згідно з наказом тресту Укрбургаз № 555 від 16.12.1991, Новоуренгойське тампонажне управління введено до складу Красноградського управління бурових робіт.

Згідно з наказом концерну Газпром від 30.06.1992 № 51, Красноградське управління бурових робіт перетворено на державне бурове підприємство Приполярбургаз у м. Новий Уренгой.

Згідно з наказом РАО Газпром № 49 від 18.11.1994, ДП Приполярбургаз реорганізовано в управління розвідувального буріння Бурового підприємства Тюменбургаз.

Згідно з наказом РАО Газпром № 48 від 15.04.1997, Бурове підприємство Тюменбургаз реорганізовано в філію Тюменбургаз ДООО Бургаз.

Також апеляційний суд із відповідних записів у трудовій книжці позивача встановив, що позивач працював:

- з 18.02.1995 по 02.11.1995 керівником цеху капітального ремонту свердловин у приватному підприємстві Ладсик С.В. Спецтехніка, район крайньої Півночі, Новий Уренгой, Тюменська обл.

- з 01.12.1995 по 07.09.2004 провідним технологом для роботи вахтовим методом в районах Крайньої Півночі, змінним начальником відділу по кріпленню свердловин, зам начальника та начальником Ново-Уренгойського відділення, у ТОВ підприємство Нафтогазтехнологія, район Крайньої Півночі, Ямало-Ненецький округ.

Відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон № 1058-ІV), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абз.5 пп.3 п.2.1 Порядку № 22-1, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Додатком 5 до Порядку № 22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.

За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.

Із довідки про заробітну плату, виданої ООО Нефтегазтехнология (російська федерація) від 07.09.2004 б/н, апеляційний суд встановив, що довідка видана на підставі особистої картки позивача та має вказані вище реквізити, у довідці зазначено про сплату страхових внесків із заробітної плати, що вказана у довідці.

Таким чином, апеляційний суд констатує, той факт, що позивач має право на врахування заробітної плати, вказаної у вищезазначеній довідці, для обчислення пенсії, оскільки, із цієї заробітної плати сплачені страхові внески.

При цьому, на думку апеляційного суду, вихід України з 01 січня 2023 року із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не впливає на порядок обчислення стажу, набутого позивачем на території російської федерації, до цього моменту, для призначення пенсії.

Це, зокрема, пояснюється тим, що у пункті 2 статті 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача з приводу не врахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 15.02.1995, з 18.02.1995 по 02.11.1995, з 01.12.1995 по 07.09.2004 на вказаних у трудовій книжці підприємствах та посадах на території російської федерації є протиправними, а вказані періоди роботи позивача необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

Зазначений висновок апеляційного суду є підставою для задоволення позову, шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.03.2024 № 59; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Одночасно, під час повторного розгляду заяву ОСОБА_1 від 10.03.2024, відповідача необхідно зобов`язати зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в районах Крайньої Півночі, з 01.01.1992 по 15.02.1995, з 18.02.1995 по 02.11.1995, з 01.12.1995 по 07.09.2004 на вказаних у трудовій книжці підприємствах та посадах.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2024 року в справі № 300/7002/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. І. Запотічний
Т. І. Шинкар