Справа № 160/1100/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1100/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 р. (суддя Букіна Л.Є.), по справі за позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Головного управління Національної поліції у м. Київ про визнання дій протиправними

в с т а н о в и В:

11.01.2024 р. Первинна професійна спілки «Правозахисники країни» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у м. Київ про визнання дій протиправними, де просили:

Визнати дії ГУ НП в м. Київ щодо дискримінації Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» згідно листа від 23.11.2023 р. за вих. № 1094/125/30/01-2023, в якому зазначено, що Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції ГУНП у м. Київ в розумінні приписів частини 11 статті 62, частини 1,2 ст. 104 Закону України «Про Національну поліцію», що утворюється в органах (закладах, установах) поліції, з метою захисту трудових, соціально економічних прав та інтересів поліцейських, протиправними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, де просили скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції прийняте рішення необгрунтовано, через неповне з`ясування судом обставин які мають значення для даної адміністративної справи, а також є незаконним, таким, що прийняте судом з неправильним застосуванням норм матеріального права при порушенні норм процесуального права, а тому, відповідно статті 317 КАС України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

На апеляційну скаргу позивача відповідач подав відзив, де просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідно до статуту Первинної профспілки Правозахисники країни, затвердженого загальними зборами засновників протоколом від 27.02.2017 року №27/02-17, Первинна професійна спілка Правозахисники країни створена відповідно до протоколу установчих зборів засновників, які відбулись 15.02.2014 року у місті Дніпропетровську та є первинною добровільною неприбутковою організацією, створеною за територіальною та галузевою ознаками, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їхньої професійної діяльності, трудової діяльності та навчання з метою представництва, реалізації та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів Профспілки.

Листом від 16.11.2023 року позивач направив на адресу відповідача заяву про вступ до Первинної професійної спілки Русятинської І.В. із оригіналом рапорту про відрахування 3% із заробітної плати на користь позивача.

Крім того, 22.11.2023 року позивач звернувся до відповідача із запитом за вих. №2044 в порядку статті 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», з проханням надати результати розгляду зазначеного рапорту.

Листом відповідача від 23.11.2023 року за вих. №1094/125/30/01-2023 матеріали повернуті позивачу та зазначено, що Первинна професійна спілка "Правозахисники країни" не є професійною спілкою працівників поліції ГУНП у м. Києві у розумінні приписів ч. 11 ст. 62 та ч. 1, ч. 2 ст. 104 Закону України "Про Національну поліцію", що утворюється в органах (закладах, установах) поліції з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів поліцейських.

З матеріалів справи слідує, що вищезазначене формулювання відповідача позивач вважає таким, що дискримінує позивача, в зв`язку з чим звернувся до суду.

Статтею 36 Конституції України передбачено, що «Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Політичні партії в Україні сприяють формуванню і вираженню політичної волі громадян, беруть участь у виборах. Членами політичних партій можуть бути лише громадяни України. Обмеження щодо членства у політичних партіях встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.

Громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України.

Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об`єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій.

Усі об`єднання громадян рівні перед законом».

Відповідно статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що «професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання);

первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти;

член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески; …».

Згідно статті 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що «Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки».

Відповідно статті 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що «Членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в закладі освіти.

Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки. При створенні профспілки прийом до неї здійснюється установчими зборами.

Ніхто не може бути примушений вступати або не вступати до профспілки.

Статутом (положенням) профспілки може бути передбачено членство у профспілці осіб, зайнятих творчою діяльністю, членів фермерських господарств, фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, а також осіб, які навчаються у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, осіб, які звільнилися з роботи чи служби у зв`язку з виходом на пенсію або які тимчасово не працюють».

Згідно статті 11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що «для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб».

Статтею 19 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що «Профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об`єднаннями громадян.

У питаннях колективних інтересів працівників профспілки, їх об`єднання здійснюють представництво та захист інтересів працівників незалежно від їх членства у профспілках.

У питаннях індивідуальних прав та інтересів своїх членів профспілки здійснюють представництво та захист у порядку, передбаченому законодавством та їх статутами.

Профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ.

Представництво інтересів членів профспілки у взаємовідносинах з роботодавцями, державними органами та органами місцевого самоврядування здійснюється на основі системи колективних договорів та угод, а також відповідно до законодавства».

Статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що «Дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Службі судової охорони встановлюються відповідними законами».

Так, статтею 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що « 1. Для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об`єднання та професійні спілки відповідно до Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

2. Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанії погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинна професійна спілка « Правозахисники країни» не є професійною спілкою працівників поліції та членство в даній спілці є індивідуальним та добровільним.

Крім того, позивач зазначив про незгоду з формулюванням відповідача, а саме, назвав таке формулювання дискримінацією.

Дискримінація (згідно Вікіпедії) - це несправедливе ставлення, виключення або обмеження прав і свобод людини чи групи людей через певні ознаки (наприклад, стать, вік, расу, етнічне походження, релігію, інвалідність, місце проживання тощо). Вона може проявлятися як пряме упереджене ставлення або через формально нейтральні норми, що створюють менш сприятливі умови для певної групи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач, відмовляючи в наданні інформації, спирався на приписи Закону України «Про Національну поліцію».

Однак, позивач, переписавши норми Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», жодним чином не вказав, в чому, саме, полягає дискримінація позивача формулюванням відповідача та якими доказами дана дискримінація підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач, всупереч ч.1 ст. 77 КАС України не довів належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров

суддя Н.А. Олефіренко