Справа № 160/32738/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 грудня 2025 року Справа № 160/32738/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 14.11.2025 року через систему Електронний суд позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити на користь ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до абзацу 3 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01.02.2023 року по листопад 2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплати на користь ОСОБА_1 не виплачену матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024, 2025 роки;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2022 року по 20.05.2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року за кожен місяць у період з 07.12.2022 року по 30.08.2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі 2,5 місячного грошового забезпечення, у зв`язку з переїздом військової частини з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 .

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач, ОСОБА_1 25.03.2022 року зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого стрільця взводу охорони роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) від 25.03.2022 року № 12. 01.06.2022 року позивача було призначено на посаду начальника складу взводу матеріального забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) від 01.06.2022 року № 86. 11.11.2022 року позивача було призначено на посаду начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) від 11.11.2022 року № 322. 01.05.2024 року позивача було призначено на посаду начальника речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) від 01.05.2024 року № 152. 29.12.2024 року позивача було призначено на посаду заступника начальника тилу логістики військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу по (стройовій частині) від 29.12.2024 року № 426. 29.12.2024 року позивача було допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою начальника тилу заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу (по стройовій частині) від 29.12.2024 року № 426. На думку позивача, бездіяльність відповідача полягає у не видання наказів про виплату Позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань за період з 01.02.2023 року по листопад 2025 року включно. На думку позивача сума невиплачених коштів додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць становить 1 004 000,00 гривень. Позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортами про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 12.01.2023 року №246, 19.02.2024 року №2906, 11.11.2025 року №16998, однак зазначені рапорти були проігноровані, а матеріальна допомога за 2023, 2024, 2025 роки не виплачена. Позивач, проходив службу у м. Ржищів, Київської області та у період з 01.11.2022 року по 30.08.2024 року винаймав житло для себе та своєї сім`ї, що складається з 4-х (чотирьох) осіб, не рахуючи позивача. Незважаючи на поданий рапорт від 07.12.2022 року №2900 компенсація за піднайом житла йому не виплачувалась. Таким чином бездіяльність відповідача полягає у не нарахуванні та невиплаті грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року за кожен місяць у період з 07.12.2022 року по 30.08.2024 року. У серпні 2024 року військова частина НОМЕР_1 переїхала з м. Ржищів, Київської області до АДРЕСА_2 . Разом з позивачем переїхало три його дитини, таким чином позивачу повинно була бути нарахована підйомна допомога в розмірі 2,5 місячного грошового забезпечення, однак відповідний рапорт позивача від 11.11.2025 року №16997 не був розглянутий.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 року зазначена вище справа розподілена та 24.11.2025 року передана судді Пруднику С.В.

В період з 17.11.2025 року по 21.11.2025 року суддя Прудник С.В. перебував на лікарняному.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску (за період з 01.02.2023 року по 14.08.2025 року в частині додаткової винагороди відповідно до абзацу 3 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань; не виплаченої матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024, 2025 роки; з 19.07.2022 року по 20.05.2023 року в частині індексації грошового забезпечення, з 07.12.2022 року по 30.08.2024 року в частині грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року за кожен місяць підйомної допомоги в розмірі 2,5 місячного грошового забезпечення, у зв`язку з переїздом військової частини з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 ).

09.12.2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивачем зазначено про наступне. Так, в встановлений законом строк три місяці для подання позовної заяви позивач не зміг звернутися до суду, оскільки проходив військову службу, та не мав можливості отримати необхідну правову допомогу. Під час збройної агресії з боку російської федерації, від сумлінного виконання своїх функціональних обов`язків залежали життя та побут військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . Для виконання всіх поставлених завдань командним складом військової частини та повного виконання функціональних обов`язків, вимагалось задіяння всього часу, залишаючи на сон до 6 годин на добу. В таких умовах проходження служби, позивач перебував у стані, коли фізично та психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори. Тому, пропуск строку не залежить від волі позивача та має поважну причину. Відтак, позивач просить суд визнати причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною та поновити процесуальний строк для подання позовної заяви.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно із ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень нарахувати та виплатити грошове забезпечення позивачеві під час проходження служби, а не виплати сум, належних позивачеві при звільненні, внаслідок чого, зазначені положення статті 233 КЗпП України не підлягають застосуванню при оцінці судом обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

Отже, єдиною чинною процесуальною нормою, яка підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, є частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка встановлює місячний строк для звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частина перша, частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України).

Разом з тим в контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

У справі «Bellet v. Fгаnсе» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2024 року у справі №500/7140/23 з подібними правовідносинами, скасовуючи ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року щодо залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, серед іншого, зазначив, що судами не було досліджено питання коли позивач дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права при зверненні до суду 02 листопада 2023 року із позовними вимогами про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 19 липня 2022 року по 19 грудня 2022 року.

Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає, що причини пропуску строку звернення позивача з даною позовною заявою до адміністративного суду є поважними, а тому, пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.

Відтак, в установлений ухвалою суду від 24.11.2025 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

При вирішення питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі та призначення її до розгляду суд виходить з такого.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За змістом норм ч. 1, 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом ч. 4 ст. 12 цього Кодексу визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Поряд з цим, згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Також нормами ч. 2 і 3 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, суд вважає, що подана до суду позивачем позовна заява підлягає до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі не має.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою.

Прийняти до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії та відкрити провадження в адміністративній справі.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду з 31 грудня 2025 року за адресою: 49089, м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань № 1.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею С. В. Прудником.

Витребувати у військової частини НОМЕР_1 :

- довідку про розмір нарахованого грошового утримання за період з 01.02.2023 року по 31.11.2025 року ОСОБА_1 ;

- письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (не нарахування) та виплати (або не виплати) додаткової винагороди відповідно до абзацу 3 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в розмірі 30 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань за період з 01.02.2023 року по листопад 2025 року; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023, 2024, 2025 роки; різниці індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2022 року по 20.05.2023 року; грошової компенсації за піднайом (найом) житла в розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року за кожен місяць у період з 07.12.2022 року по 30.08.2024 року; підйомної допомоги в розмірі 2,5 місячного грошового забезпечення, у зв`язку з переїздом військової частини з м. Ржищів Київської області до АДРЕСА_2 .

Витребувані судом докази слід подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 31 грудня 2025 року.

Суд попереджає військову частину НОМЕР_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Роз`яснити відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Повідомити сторін, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо адміністративної справи учасники даної справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперова та електронна) формі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Прудник