Справа № 120/3129/25
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

15 грудня 2025 р. Справа № 120/3129/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку визначеному статтею 383 КАС України в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням від 16.09.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.02.2022, з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти вимог суд відмовив.

29.10.2025 виписано виконавчий лист № 120/3129/25.

25.11.2025 позивач звернувся в суд із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення від 16.09.2025 шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення з 01.02.2022 та з 01.02.2023 ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром при перерахунку пенсії на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 120/3129/25.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 вказує, що розрахунки пенсії позивача свідчать, що відповідач перераховував пенсію, але при цьому зменшив, раніше встановлений при призначенні мені у вересні 2011 року відповідно до Закону України №2262-ХІІ, основний розмір пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та застосував до пенсії обмеження максимальним розміром, всупереч рішень ВОАС від 07.09.2022 у справі № 120/5585/22, від 22.09.2022 у справі № 120/6589/22, від 29.05.2023 у справі № 120/2967/23, від 06.11.2023 у справі № 120/15155/23, від 04.06.2024 у справі № 120/3346/24, від 02.04.2024 у справі № 120/1899/24.

Тобто враховуючи вище наведені судові рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, суд міг і може прийняти рішення для захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Посилаючись на приписи статті 383 КАС України, заявник вказав, що, на його думку, суд має право на підставі ст. 383 КАС України, визнати протиправними дії відповідача при виконанні даного судового рішення та визнати порушення його права на перерахунок та виплату пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром.

Розглянувши в письмовому порядку відповідну заяву позивача, подану в порядку статті 383 КАС України, суд виходив з такого.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив із наступного.

Згідно з вимогами частини 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Отже, виконуючи рішення суду, відповідач зобов`язаний враховувати обставини, встановленні судовим рішенням.

Відповідно до частини 3 статті 129-1 Конституції України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із видів судового контролю за виконанням судового рішення є визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Таким чином метою правового інституту "судового контролю за виконанням судового рішення" є забезпечення належного виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до вимог частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

З матеріалів поданої заяви встановлено, що підставою для її подання є незгода позивача і зменшенням відсоткового розміру пенсії та обмеження пенсії максимальним розміром після її перерахунку, вчиненого відповідачем на виконання рішення у справі № 120/3129/25.

Разом із тим, суд зазначає, що рішенням від 16.09.2025 суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.02.2022, з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням раніше виплачених сум.

Як вбачається листа ГУ ПФУ у Вінницькій області від 24.11.2025, наданого ОСОБА_1 разом із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, на виконання рішення суду у справі № 120/3129/25, здійснило перерахунок пенсії позивача з 01.02.2022 та з 01.02.2023 на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381.

Таким чином, як випливає з матеріалів справи, перерахунок пенсії позивача здійснено з 01.02.2022 та з 01.02.2023, на виконання рішення суду у цій справі, з урахуванням рішення суду у справі № 120/3129/25, на підставі довідок про грошове забезпечення від 12.02.2025 № ХЛ64381. Саме тому, незгода з розміром пенсії після проведення перерахунку на виконання судового рішення не може бути підставою для визнання дій відповідача протиправними в межах виконання рішення суду у справі № 120/3129/25, оскільки обставини, які наводить позивач в поданій заяві не були предметом дослідження в межах розгляду справи № 120/3129/25.

З огляду на це, є підстави стверджувати, що між позивачем та відповідачем наразі виникли нові правовідносини (новий спір) щодо правомірності/неправомірності дій пенсійного органу щодо зменшення відсоткового розміру пенсії позивача та обмеження такої максимальним розміром після її перерахунку, тобто такі відносини, які були відсутні під час розгляду цієї справи.

Суд також звертає увагу на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин тощо.

Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України, суд не вправі наводити висновки, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою в порядку статті 383 КАС України, фактично вирішувати спір та ухвалювати нове судове рішення, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин, надання та дослідження нових доказів, витребування додаткових доказів, а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими урегульовані саме такі правовідносини.

Отже, оскільки питання щодо відсоткового розміру пенсії позивача та обмеження такої максимальним розміром, не досліджувалося судом під час ухвалення рішення за наслідками розгляду цієї справи, тому такі обставини не можуть досліджуватися судом і при розгляді заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, з наданням їх правової оцінки.

Встановлення ж судового контролю у той спосіб, про який просить позивач, фактично спрямоване на врегулювання нових правовідносин, які не були предметом судового дослідження у цій справі.

Таким чином, оскільки заявник не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи по суті і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень до вчинення дій не наводились відповідні висновки, суд вважає, що вирішення порушених питань можливе у спосіб ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановляння ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Отже, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви позивача в порядку статті 383 КАС України.

Дата постановляння цієї ухвали обумовлена перебуванням головуючого суді у відпустці у період часу з 26.11.2025 по 12.12.2025.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 383 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем-суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду від 16.09.2025 в адміністративній справі № 120/3129/25.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович