Справа № 127/35335/25
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/340/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №9471 від 29.10.2025 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , до позивача застосовано адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

В оскаржуваній постанові №9471 від 29.10.2025 року, зазначено, що позивач не пройшов повторний медичний огляд до 05.06.2025 року з метою визначення придатності до військової служби.

З оскаржуваною постановою позивач повністю не погоджується, оскільки строк притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП сплинув.

Позивач 16.10.2025 року з власної ініціативи з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою зняття порушень, які були зазначені в додатку «Резерв+», проте, начальником групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_3 було складено протокол №6781 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 16.10.2025 року. При цьому, позивач скористався правом на надання пояснень, в яких зазначив, що з протоколом не погоджується, строк притягнення до відповідальності сплинув.

Крім того, сторона позивача наголошує, що відсутні докази того, що станом на дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, начальник групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 був уповноважений на складання щодо позивача вказаного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову, в якій зазначено, що позивач не звернувся самостійно до ТЦК та СП з метою отримання направлення на медичний огляд в строк з 21.03.2024 року по 05.06.2025 року.

Позивач у позові зазначає, що оскільки в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач повинен був пройти медичний огляд до 05.06.2025 року, то вже 06.06.2025 року ТЦК та СП мав об`єктивну можливість виявити факт порушення. Відповідно, строк для накладення адміністративного стягнення сплинув 06.09.2025 року. Тому, на думку позивача, станом на дату складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови строк його притягнення до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП сплинув, а тому провадження у справі підлягало закриттю відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилаючись на те, що накладення адміністративного стягнення після закінчення встановленого законом строку є істотним порушенням норм матеріального права, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить скасувати винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 постанову № 9471 від 29.10.2025 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн., та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2025 року справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та роз`яснено, що відповідач має право подати суду відзив на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та не погоджується з викладеними у позовній заяві обставинами та правовими підставами, а також вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

У відзиві представник відповідача зазначив, що 16.10.2025 року начальником групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим сержантом ОСОБА_3 , уповноваженим складати протокол про адміністративне правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №639 від 01.08.2025 року, відносно ОСОБА_1 було складено протокол №6731 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП (відповідно до законодавства, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається із вказаного протоколу, ОСОБА_1 , будучи у встановленому порядку визнаним обмежено придатним до військової служби, не виконав вимоги пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3621-ІХ від 21.03.2024 року (в редакції Закону №4235-ІХ від 12.02.2025 року) в частині обов`язку до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. ОСОБА_1 в протоколі надав свої письмові пояснення, згідно з якими він вину визнав, однак вказав на сплив строку притягнення до відповідальності. Зауважень до протоколу не надійшло, просив розглянути справу без його участі.

29.10.2025 року постановою №9471, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. На момент розгляду справи від ОСОБА_1 жодних клопотань про відкладення розгляду справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило, про дату та місце розгляду справи повідомлений.

Оскаржувану постанову позивач отримав особисто 30.10.2025 року, що підтверджується його підписом на постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до облікової картки, 04.07.2017 року ОСОБА_1 взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій наявна відмітка про те, що він згідно з ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.11.2012 року непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час по гр. І ст. 64.

Наказ Міністерства оборони від 20.12.2017 року №684, яким було затверджено Перелік випадків, за яких громадяни України знімаються з військового обліку військовозобов`язаних, втратив чинність від 29.08.2024 року на підставі Наказу Міністерства оборони №509 від 25.07.2024 року.

04.05.2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 року №3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено таке визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Як стверджує представник відповідача, посилаючись на п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3621-ІХ, ОСОБА_1 , будучи громадянином України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час до 04.05.2024 року та який не виключений з військового обліку, був зобов`язаний до 05.06.2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом звернення до ТЦК або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.

Представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів вжиття заходів задля отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходження такого огляду до 05.06.2025 року.

Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста з метою отримання направлення на ВЛК для проходження медичного огляду в період з 04.05.2024 року до 05.06.2025 року і пройшов медичний огляд до 05.06.2025 року, позивачем не надано та ця обставина не заперечується.

Також у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на відсутність визначення обов`язку ТЦК та СП з 06.06.2025 року здійснювати перевірку виконання всіма військовозобов`язаними дотримання свого обов`язку.

Представником позивача була подана заява про проведення судового засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі, у якій вона зазначила, що позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте у відзиві на позовну заяву зазначив, що він не має змоги з`явитися в судове засідання через завантаженість, тому просив проводити розгляд справи без представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та надані в їх обґрунтування докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є військовозобов`язаною особою, згідно з його військово-обліковим документом (Резерв+) та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З військово-облікового документу (Резерв+) ОСОБА_1 сформованого 30.10.2025 року, та з облікової картки вбачається, що ОСОБА_1 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 04.08.2017 року. При цьому, ОСОБА_1 було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 05.11.2025 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XIІ від 21.10.1993 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 1.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 5.01.2024 року за №36/41381.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ наведеної вище Інструкції протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суду стороною відповідача, на виконання вимог ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження обставин щодо наявності повноважень складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП у начальника групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 , що ставить під сумнів як легітимність особи на складання такого протоколу, та як наслідок легітимність самого протоколу №6781 від 16.10.2025 року про адміністративне правопорушення на підставі якого, як єдиного зазначеного доказу, було винесено оскаржувану постанову відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 47).

З огляду на викладене вище, протокол №6781 від 16.10.2025 року про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП навіть за обставин визнання ним своєї вини у вчиненні такого правопорушення.

За змістом ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших нормативно-правових актів України.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з вимогами п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. З 1 березня 2025 року в Україні внесені зміни до Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України (ЗСУ). Відповідний наказ Міністерства оборони України № 4 від 03.01.2025 року затверджує новий порядок проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) для військовозобов`язаних та призовників. Цим нормативним актом передбачено, що з 1 березня 2025 року направлення на медичний огляд військовозобов`язаних до ВЛК буде здійснюватися виключно за рішенням керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), а також начальників центрів рекрутингу ЗСУ.

Разом з тим, відповідно до п 63. Постанови КМУ № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби.

Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, або були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210,210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Таким чином, днем виявлення порушення є наступний день за днем (05.06.2025 року) неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення його придатності до військової служби, тобто 06.06.2025 року.

З викладеного вище слідує, що граничною датою накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному конкретному випадку, є 06.09.2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що постанова № 9471 у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 29.10.2025 року.

При цьому, суд оцінює критично посилання відповідача на те, що правопорушення є триваючим і було виявлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 16.10.2025 року, оскільки посадовим особам відповідача станом на 06.06.2025 року достовірно було відомо, що ОСОБА_1 не з`явився для проходження медичного огляду з метою визначення його придатності до військової служби до 05.06.2025 року.

Стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів щодо об`єктивної неможливості виявити факт порушення, а посилання представника відповідача на відсутність законодавчого визначення обов`язку ТЦК та СП здійснювати перевірку виконання всіма військовозобов`язаними дотримання свого обов`язку суперечить вимогам ряду нормативно-правових актів: Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487; Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони №3 від 1.01.2024 року; нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до яких на ТЦК та СП покладені обов`язки щодо виявлення таких правопорушень, їх фіксування та складання відповідних процесуальних документів щодо виявлених правопорушень у строки, визначені законодавством, зокрема Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, на момент складання постанови № 9471 від 29.10.2025 року відносно ОСОБА_1 , сплинув трьохмісячний строк, в межах якого можливе накладення адміністративного стягнення, що також свідчить про протиправність оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 484,480 грн., що підтверджено документально.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 58, 62, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 7 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», п. 63, 74 Постанови КМУ № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», ст.ст. 7-9, 38, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 280, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 4, 8, 9, 11, 72-77, 90, 121, 122, 139, 241-246, 250, 255, 286, 268-272, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 постанову № 9471 від 29.10.2025 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн., та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 15.12.2025 року.

Суддя: