Справа № 440/6268/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 р. Справа № 440/6268/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: П`янової Я.В. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 25.06.25 по справі № 440/6268/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЙР ПАТС"

до Полтавської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПЕЙР ПАТС» (далі ТОВ «СПЕЙР ПАТС», позивач, декларант) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської митниці (далі відповідач, митний орган), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2;

- стягнути з Полтавської митниці на користь ТОВ «СПЕЙР ПАТС» судовий збір сплачений за подання позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність складеного відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2, оскільки при здійсненні митного оформлення ввезеного на митну територію України товару за митною декларацією № 23UA80U0 від 04.12.2023 позивачем було надано відповідачу вичерпний перелік як основних, так і додаткових документів, які кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, підтверджують усі числові значення складових митної вартості і не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Водночас, доводи Полтавської митниці з приводу неможливості визначення витрат на транспортування, що включені до вартості товару, вважав безпідставними.

Стверджував, що у самому рішенні про коригування митної вартості товарів, митний орган зазначає формальні фрази, які стосуються методів митної вартості товарів, але не конкретизує детальні причини та недоліки, через які той чи інший метод не застосувався, не обґрунтовує числове значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування.

Переконував, що внаслідок неналежного дослідження умов зовнішньоекономічного контракту № SP-78 від 19.09.2023 відповідач залишив поза увагою обставини того, що витрати на пакування та тару, вже були закладені продавцем у вартість товару, страхування вантажу під час доставки товару до митної території України не здійснювалось, а у рахунках і довідках про вартість транспортних витрат чітко вказані суми коштів, посилання на контейнери, коносаменти, що давало змогу митному органу ідентифікувати товар та провести розмитнення за ціною договору, що у спірних правовідносинах не мало місця.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 09.09.2020 у справі № 400/3133/18 та від 08.02.2019 у справі № 825/648/17, наполягав, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Враховуючи вищевикладене, вважав, що надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів № UA806020/2023/000135/2 від 05.12.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі №440/6268/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейр Патс" до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці від 05.12.2023 №24UA806020/2023/000135/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спейр Патс" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі №440/6268/24 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № 24UA806020/2023/000135/2, як такого, що прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, внаслідок не надання позивачем під час митного оформлення, всупереч вимог частини 2 статті 53 МК України, додаткових документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Пояснив, що під час проведення посадовою особою митного органу у відповідності до статті 337 Митного кодексу України (далі МК України) поглибленої перевірки документів, поданих декларантом, та відомостей в цих документах виявлено, що подані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті на підтвердження числового значення складових митної вартості товарів, що унеможливило застосування першого методу визначення митної вартості товарів та слугувало підставою для ініціювання процедури консультацій з декларантом шляхом направлення відповідного запиту про надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості. Однак, внаслідок відмови декларантом (лист від 04.12.2023 № 04/12/23) від надання додаткових документів протягом 10 календарних днів, митну вартість оцінюваного товару скориговано із застосуванням резервного методу з дотриманням положень статті 64 МК України на основі раніше визнаної митної вартості відповідно до порівняльної ЕМД від 27.11.2023 № UA101340/2023/328267 на рівні 4,72 дол. США/шт, що має максимально наближений опис.

Стверджував, що позивачем не використано свого права на підтвердження правильності декларування митної вартості товарів та відповідно правомірності своєї позиції у даній адміністративній справі, а відтак, не виконано покладеного на нього приписами Митного кодексу України обов`язку в частині надання додаткових документів на вимогу митного органу, що унеможливило прийняття відповідачем першого методу визначення митної вартості товарів як достатньо обґрунтованого.

Зауважив, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставини того, що за порівняльною ЕМД від 27.09.2023 № 23UA67U4, яка використовувалась як джерело для коригування митної вартості товарів, оформлено в режимі імпорту нагрівачі повітря електричні, з умонтованим вентилятором: тепловентилятор спіральний із кодом товару за УКТЗЕД , що відповідає коду імпортованих позивачем товарів, які мають схожі характеристики та виконують однакові функції, що й оцінювані товари (вентилятор проганяє повітря через нагрівальну спіраль, яка нагрівається і віддає тепло повітрю; використовується для обігріву приміщення), а у графі 30 рішення від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2 наведено обґрунтування числового значення загальної суми митної вартості за обсяг партії товару в розмірі 30698,88 дол. США: 4,7200 дол. США/шт (вартість за одиницю з МД (код 796), взятої за основу для коригування) х 6504 шт (задекларована кількість товару). Отже, при визначенні митної вартості товару, митним органом в оскаржуваному рішенні від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2 дотримано положення статті 64 МК України щодо застосування резервного методу, а тому відсутні правові підстави для визнання його протиправним та скасування.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/6268/24 - без змін.

В обґрунтування відзиву підтримав правову позицію, викладену у позовній заяві та додатково, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, зазначив, що спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Стверджував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Також, вважав за необхідне врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань методів визначення митної вартості товарів, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню, а тому і застосування такої інформації митним органом має бути належним чином обґрунтовано з наданням пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, із зазначенням докладної інформації і джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів, чого у спірних правовідносинах не мало місця.

У надісланій до суду апеляційної інстанції відповіді на відзив на апеляційну скаргу, відповідач просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/6268/24 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Звернув увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.01.2021 по справі № 805/2942/16-а, відповідно до якої, спрацювання профілю ризику в системі АСАУР та встановлення факту заниженої митної вартості спірного товару у порівнянні з цінами на ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, за допомогою використання ПІК ЄАІС є достатньою підставою для витребування додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України.

Переконував, що документи, які подаються до митного оформлення повинні містити чітку інформацію про кількісні/вартісні характеристики імпортованого товару, а наявні розбіжності повинні бути виправлені самим декларантом шляхом подання відповідних документів, та не повинні на власний розсуд розцінюватись посадовою особою митного органу. Разом з цим, у графі 21 декларації митної вартості до МД № 23UA80U0 від 04.12.2023 декларантом не зазначена інформація щодо витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, як і не відображена вартість витрат за зберігання контейнеру в порту (обробка в порту) ані в рахунках-фактурах на оплату транспортних витрат від 20.11.2023 № TG201123006 та від 28.11.2023 № TG281123007, ані в довідці про транспортні витрати від 28.11.2023 № 12517, ані у відповідній графі 21 декларації митної вартості до ЕМД №23UA80U0.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Спейр Патс" (ідентифікацій код 45375820) у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, запис про реєстрацію в ЄДР від 04.08.2023 № 000000328.

19.09.2023 між ТОВ "Спейр Патс", Україна (Покупець) та Ningbo Liqi Electrical Appliance Co.,ltd, Китай (Продавець) був укладений контракт № SP-78 (а. с. 52-54), за умовами якого продавець продає продукцію, далі іменовані "товари", а покупець зобов`язується приймати та оплачувати "товари" відповідно до умов цього контракту.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2 контракту № SP-78, найменування, асортимент і кількість "товарів", що поставляються, на кожну поставку будуть вказуватися в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту. Ціни на "товар" встановлюються в доларах США - USD ($) - та вказуються у специфікаціях, які оформляються на кожну поставку. Загальна сума контракту становить суму всіх специфікацій, підписаних сторонами в рамках цього контракту.

Згідно з пунктом 2.3 контракту № SP-78, у ціну "товару" включається вартість тари, упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб, згідно з умовами постачання FOB Ningbo (Китай), або на інших умовах, зазначених у специфікаціях до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 5.1 контракту № SP-78 визначено, що за цим контрактом продавець постачає "товар" покупцеві на умовах FOB Ningbo (Китай), відповідно до умов "Інкотермс-2010" або на інших умовах, зазначених у специфікаціях до цього контракту, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пунктів 7.1 та 7.3 контракту № SP-78, "товар" повинен відвантажуватися в упаковці, що забезпечує повну безпеку "товару" від будь-яких пошкоджень при його перевезенні будь-якими видами транспорту. Тара, в яку упаковано "товар" - разова, неповоротна, входить у вартість "товару".

Згідно зі специфікацією від 27.09.2023 № 1 (а.с. 110) та комерційним інвойсом №LQ23S076 від 27.09.2023 (а.с. 112) ТОВ "Спейр Патс" придбало у продавця Ningbo Liqi Electrical Appliance Co.,ltd, Китай товари торгівельної марки Metec, а саме:

- Тепловентилятор спіральний FH-01 'Дуйчик' 1000/2000Вт у кількості 3000 шт;

- Тепловентилятор керамічний CFH-01, 750/1500Вт у кількості 1002 шт;

- Тепловентилятор спіральний горизонтально-вертикальний FH-11, 1000/2000Вт у кількості 1002 шт;

- Тепловентилятор спіральний горизонтально-вертикальний FH-12, 900/1800Вт у кількості 1500 шт.

Загальна вартість вказаних товарів склала 18458,40 доларів США.

16.08.2023 між ТОВ "Спейр Патс" (клієнт) та ТОВ "Таніт Груп" (експедитор) було укладено договір транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023, за умовами якого експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, організацію виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (пункт 1.1 договору) (а. с. 128-134).

Відповідно до заявки № 20 від 26.09.2023 до договору транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023 сторони погодили між собою конкретні послуги, їх вартість та умови надання (а. с. 141).

Згідно з додатковою угодою від 23.10.2023 до договору транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023 сторонами внесені зміни до пункту 3.1 договору щодо оплати рахунків експедитора (а. с. 25).

Також 20.09.2023 позивач, як замовник, уклав договір доручення № 20/09-23 з ФОП ОСОБА_1 , як виконавцем, яким доручив виконавцю відповідно до положень Митного кодексу України виконувати від імені замовника функції з митного оформлення вантажу замовника (а. с. 23-24).

З метою митного оформлення імпортованого на виконання умов контракту від 19.09.2023 № SP-78 та згідно з інвойсом № LQ23S076 від 27.09.2023 товару торгівельної марки Metec (тепловентиляторів) декларантом ФОП Цись О. С. в інтересах ТОВ "Спейр Патс" подано до № 1 ВМО "Полтава" Полтавської митниці Держмитслужби ЕМД №23UA80U0 від 04.12.2023 (а.с. 93-94).

Митна вартість товару була заявлена за основним методом відповідно до частини першої статті 57 МКУ (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), та одночасно з митною декларацією подано митному органу документи на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення, а саме:

- Пакувальний лист (Packing list) № б/н від 27.09.2023 (а. с. 111);

- Рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) № LQ23S076 від 27.09.2023 (а. с. 112);

- Коносамент (Bill of lading) № QN23090336 від 04.10.2023 (а. с. 135);

- Автотранспортну накладну (Road consignment note) № 12517 від 24.11.2023 (а. с. 136);

- Декларацiю про походження товару (Declaration of origin) № LQ23S076 від 27.09.2023;

- Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023 (а. с. 138);

- Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №TG281123007 від 28.11.2023 (а. с. 137);

- Довідку про транспорті витрати на підтвердження вартості перевезення товару №12517 від 28.11.2023 (а. с. 139);

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікацію № 1 від 27.09.2023 (а. с. 110);

- Зовнішньоекономічний контракт № SP-78 від 19.09.2023 (а. с. 105-109);

- Договір доручення (про надання послуг митного брокера) № 20/09-23 від 20.09.2023 (а. с. 23-25);

- Договір транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023 (а. с. 128-134);

- Інші некласифіковані документи Тех. Опис від 04.12.2023 (а. с. 113-127).

Під час розгляду поданих для митного оформлення документів митним органом зазначено, що згідно з декларацією митної вартості до МД № 23UA80U0 від 04.12.2023 до митної вартості товару включено вартість транспортування до митного кордону України - 194118,91 грн. Витрати на страхування вантажу до митної вартості не включено. Декларантом у підтвердження даних витрат разом з МД подано рахунки-фактури на оплату транспортних витрат від 20.11.2023 № TG201123006 та від 28.11.2023 № TG281123007, довідку про транспортні витрати від 28.11.2023 № 12517, складену експедитором ТОВ "Таніт Груп", договір транспортного експедирування між ТОВ "Таніт Груп" та ТОВ "Спейр Патс" від 16.08.2023 № 16.08.2023/1200-1 ОД-П. У поданих декларантом рахунках-фактурах на оплату транспортних витрат від 20.11.2023 №TG201123006 та від 28.11.2023 №TG281123007 не зазначено посилання на заявку до договору транспортного експедирування від 16.08.2023/1200-1 ОД-П та сама заявка не надана до митного оформлення. Також вищезазначений рахунок не містить інформації про розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, що унеможливлює здійснити точний розрахунок витрат на транспортування від місця завантаження до кордону з Україною.

Відповідно до пункту 3.1 додаткової угоди до договору транспортного експедирування між ТОВ "Таніт Груп" та ТОВ "Спейр Патс" від 16.08.2023 № 16.08.2023/1200-1 ОД-П повинно здійснити оплату за морський фрахт на умовах 100% передоплати протягом 3 (трьох) календарних днів від дати рахунку. Проте, до митного оформлення не подано банківські платіжні документи на оплату вищезазначених витрат. До митного оформлення не подано банківські платіжні документи на оплату транспортно-експедиційних витрат на маршруті Гданськ - Ужгород та територією України. Пункт 2.3 контракту від 19.09.2023 № SP-78 передбачає, що в ціну товару включено вартість тари, пакування, маркування та завантаження у транспортний засіб. Однак, відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України унеможливлює перевірку складових митної вартості (документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тобто неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, що не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на пакувальні матеріали та інші витрати на пакувальні послуги, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару).

Враховуючи вищевикладене, митним органом зазначено, що документи, подані декларантом для підтвердження митної вартості містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч.3 ст. 53 МК України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1. виписку з бухгалтерської документації; 2. каталоги, специфікації, прайс-листи на весь асортимент продукції виробника товару; 3. документи, що підтверджують вартість транспортних витрат та страхування товару; 4. копію митної декларації країни відправлення; 5. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а. с. 46).

Декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ "СПЕЙР ПАТС" на адресу начальника № 1 ВМО № 1 "Полтава" Полтавської митниці було направлено лист № 04/12/23 від 04.12.2023, з яким були додані лист № 04/12 від 04.12.2023, заявка № 20 від 26.09.2023 та договір № 05.09.2022/312 ОД-П від 05.09.2022. Крім того, в листі було зауважено, що до митного органу була надіслана платіжна інструкція № 177 від 22.11.2023 про оплату в повному обсязі за морський фрахт згідно з рахунком № TG201123006 від 20.11.2023 у розмірі 48362,50 грн; більше додаткових документів до МД № 23UA80U0 від 04.12.2023 надаватись не буде (а. с. 140-148).

Полтавською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000135/2 від 05.12.2023 (а. с. 50), яке отримане декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах ТОВ " СПЕЙР ПАТС ", при цьому, у графі 33 вказаного рішення зазначено, що обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості - з технічних причин буде надіслано окремим повідомленням.

У графі 33 повідомлення до рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000135/2 від 05.12.2023 (а. с. 47-48), вказано, що «враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що фактично сплачена, та наявності розбіжностей у документах, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати, відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ, ч. 2 ст. 58 МКУ. Відповідно до ст. 59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. В інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору ідентичних товарів відповідно до вимог ст. 59 МКУ. Відповідно до ст. 60 МКУ (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 і ст. 59 МКУ, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. В інформаційних ресурсах митних органів відсутня інформація щодо митних оформлень за ціною договору подібних товарів відповідно до вимог ст. 60 МКУ. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58 61 МКУ, їх митна вартість визначається згідно з положеннями ст. 62 МКУ на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування ст. 62 та ст. 63 МКУ може бути зворотною. Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). У митниці наявна інформація щодо митного оформлення товару №1 за МД від 27.11.2023 №UA101340/2023/328267 на рівні 4,72 дол. США/шт, що має максимально наближений опис. Митна вартість товару визнана митним органом за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору Митна вартість товарів скоригована за резервним методом визначення митної згідно з положеннями ст. 64 МКУ.».

Декларантом ФОП Цись О.С. в інтересах ТОВ " СПЕЙР ПАТС " також отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2023/000367, у якій зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює з причин: «Відділом митного оформлення №1 митного поста "Полтава" прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2, яким митну вартість товару скориговано. Таким чином, порушено вимоги ст. 52 МКУ в частині правильності визначення митної вартості товару та, відповідно до вимог ч. 6 ст. 54, ст. 256 МКУ, митна декларація не може бути оформлена» (а. с. 149-150).

Декларантом ФОП Цись О. С. в інтересах ТОВ "Спейр Патс" на підставі договору про надання послуг митного брокера було подано до № 1 ВМО "Полтава" Полтавської митниці МД № 23UA40U9 від 05.12.2023 у зв`язку з незгодою з отриманою карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а. с. 45).

Як наслідок, позивачем було додатково сплачено 81459,72 грн в рахунок оплати встановлених законом платежів у зв`язку з відкоригованою митним органом митною вартістю товарів, а товар було випущено у вільний обіг. Зокрема, по товарам було додатково сплачено 25456,16 грн мита та 56003,56 грн ПДВ.

Водночас, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000135/2 від 05.12.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA806020/2023/000135/2 від 05.12.2023, оскільки надані декларантом до митного органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом, а митним органом не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з ЕМД №23UA80U0 від 04.12.2023 документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом; наявності встановлених МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями МК України.

Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з частиною 8 статті 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

На виконання статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу повинні використовуватися методи, закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч. 5 ст. 54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК України).

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За правилами частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

За правилами частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17.

Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15) та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.

Колегією суддів встановлено, що сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з твердженням про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей з огляду на не зазначення всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також зі встановленням митним органом розбіжностей між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та ціновою інформацією в ЄАІС Держмитслужби України щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено. Зазначені обставини, на переконання митного органу, виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МК України та обумовили необхідність запитати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості.

Однак, враховуючи те, що надані позивачем на письмовий запит митного органу додаткові документи, на підставі проведених з позивачем консультацій щодо вибору методу визначення митної вартості товару, не усунули виявлені розбіжності у повному обсязі, а позивач відмовився від подання додаткових документів протягом 10 днів, таку вартість визначено за другорядним методом згідно зі статтею 64 МК України відповідно до рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби.

Надаючи оцінку правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2 колегія суддів зазначає наступне.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Контракт, колегія суддів встановила, що документом, на підставі якого повинна бути визначена вартість товару при здійсненні митного оформлення ввезених на митну територію України товарів за митною декларацією № 23UA80U0 від 04.12.2023, є відповідна специфікація на конкретну партію товару (пункт 1.2 Контракту). Умови поставки за цим Контрактом також визначаються у специфікації (пункт 2.3. Контракту).

З наданої до митного оформлення Специфікації № 1 від 27.09.2023 (далі Специфікація) вбачається, що вказаним документом передбачалась поставка позивачу товарів (вищезазначених у цій постанові) загальною вартістю 18458,40 доларів США.

Згідно з вищевказаною Специфікацією, умови поставки товару визначені як FOB Ningbo (China).

За правилами Інкотермс 2010 термін FOB "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. FOB зобов`язує продавця виконати експортне митне оформлення, доставити товари в порт відвантаження, завантажити їх на борт судна, яке вказав покупець.

Обов`язки покупця: доставити товари в порт розвантаження, виконати імпортне митне оформлення.

З наведеного слідує, що за умовами терміну FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно.

Колегією суддів встановлено, що до розрахунку митної вартості товарів за першим методом її визначення декларантом було додано вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну п/п Ужгород, яка загалом становить 194118,91 грн (5324,08 доларів США по курсу НБУ - 36,4606 грн) та складається з транспортних послуг, наданих декларанту експедитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАНІТ ГРУП» (далі ТОВ «ТАНІТ ГРУП», експедитор) відповідно до рахунків-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023, № TG281123007 від 28.11.2023 та довідки про транспортні витрати №12517 від 28.11.2023.

Водночас, за твердженнями митного органу, декларантом не підтверджено належними документами витрати по доставці товару до кордону України, через те, що:

- декларантом не включено до митної вартості витрати на страхування вантажу;

- у поданих декларантом рахунках-фактурах на оплату транспортних витрат від 20.11.2023 № TG201123006 та від 28.11.2023 № TG281123007 не зазначено посилання на заявку до договору транспортного експедирування від 16.08.2023/1200-1 ОД-П та не надано саму заявку до митного оформлення. Також вищезазначений рахунок не містить інформації про розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту;

- не подано банківських платіжних документів на оплату витрат за морський фрахт на умовах 100% передоплати протягом 3 (трьох) календарних днів від дати рахунку, а також на оплату транспортно-експедиційних витрат на маршруті Гданськ - Ужгород та територією України;

- відсутні документи, в яких було б виділено такі складові як вартість тари, пакування, маркування та завантаження у транспортний засіб.

Колегією суддів встановлено, що для організації транспортування імпортованої партії товару з порту Ningbo (Китай) до п/п Ужгород (Україна) декларантом було залучено у якості експедитора ТОВ «ТАНІТ ГРУП», на підтвердження чого митному органу було надано - коносамент (Bill of lading) № QN23090336 від 04.10.2023, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 12517 від 24.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG281123007 від 28.11.2023, довідку про транспорті витрати на підтвердження вартості перевезення товару №12517 від 28.11.2023 та договір транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023.

Положеннями статті 12 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність № 1955-IV від 01.07.2004 (далі Закон № 1955-IV) визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до частин 8, 9, 10 статті 9 Закону № 1955-IV платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Тобто, відповідно до чинного законодавства експедитор має право вчиняти усі необхідні дії щодо забезпечення перевезення товару з пункту відправки до пункту призначення від імені клієнта, укладає з перевізниками відповідні договори, після складання яких має встановлену ціну щодо наданих послуг з перевезення, яка обговорюється та узгоджується з клієнтом.

За приписами розділу ІІІ "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (далі - Правила № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що витрати з транспортування можуть бути підтверджені будь-якими документами, які містять реквізити сторін, суму та умови платежу, відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, тощо.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до пункту 1.1 договору № 16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, організацією виконання митних формальностей, здійснення операцій, пов`язаних з пред`явленням митному органу до митного оформлення тoвapiв, транспортних засобів та інших вантажів клієнта та документів на них, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.

За приписами пункту 3.1 договору № 16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 (трьох) календарних днів з дати їх виставлення шляхом переказу зазначених у відповідному рахунку сум на розрахунковий рахунок експедитора, якщо інший порядок розрахунків не погоджений сторонами у заявках. Клієнт погоджується, що експедитор має право направляти клієнту рахунок з використанням засобі електронного зв`язку.

Отже, належним доказом, підтверджуючим вартість послуг з перевезення є відповідний рахунок експедитора.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «ТАНІТ ГРУП» виписало позивачу рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG281123007 від 28.11.2023, зі змісту яких вбачається, що експедитором надано позивачу такі послуги з перевезення імпортованої партії товарів з порту Ningbo (Китай) до митного кордону України (п/п Ужгород) як:

- морський фрахт за межами території України по маршруту порт Ningbo, в порт Gdansk, Poland вартістю 48362,50 грн;

- транспортно експедиторське обслуговування (вантажно розвантажувальні роботи в порту вивантаження, оформлення транзитної декларації Т1, документальне оформлення) за межами території України вартістю 34176,48 грн;

- транспортні перевезення вантажу по маршруту м. Гданськ (Польща) п/п Ужгород (Україна) автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вартістю 111579,93 грн.

Колегією суддів встановлено, що відомості у вищенаведених документах узгоджуються з відомостями, які містить довідка про транспортні витрати № 12517 від 28.11.2023, в якій поміж іншого також вказано протяжність маршруту міжнародного автоперевезення за межами території України від GDANSK, POLAND до пункту-переходу Ужгород, Україна (952 км).

Тобто, зміст вищенаведених документів дозволяє встановити достатню для митного оформлення інформацію про вартість морської доставки, вартість ТЕО (у тому числі вартість вивантаження), вартість міжнародного автоперевезення за межами території України із зазначенням кількості кілометрів по маршруту від DANSK, POLAND до пункту-переходу Ужгород, Україна, яким доставлявся товар, та номерів автомобільного транспорту, що свідчить про безпідставність доводів митного органу про не підтвердження позивачем транспортно-експедиційних витрат на маршруті Гданськ Ужгород.

Посилання митного органу на те, що до митного оформлення не подано банківські платіжні документи на оплату витрат за морський фрахт на умовах 100% передоплати, як того вимагають умови додаткової угоди між ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та ТОВ «СПЕЙР ПАТС» колегія суддів відхиляє як неприйнятні, оскільки декларант надавав до митниці платіжну інструкцію від 22.11.2023 № 177, яка підтверджує оплату в повному обсязі за морський фрахт згідно з рахунком від 20.11.2023 № ТG201123006 у розмірі 48362,50 грн.

Також, колегія суддів враховує, що відповідно до наданої до митного оформлення заявки № 20 від 26.09.2023 до договору транспортного експедирування №16.08.2023/1200-1ОД від 16.08.2023 сторони погодили між собою конкретні послуги, їх вартість та умови надання, які повністю узгоджуються з іншими транспортними документами, а отже доводи митного органу про не надання позивачем такої заявки спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів враховує, що при здійсненні митного оформлення імпортованих товарів, ТОВ «СПЕЙР ПАТС» повідомляло митний орган про те, що під час доставки товару до митної території України страхування вантажу не здійснювалось. При цьому, слід зазначити, що страхування вантажу не вимагалося ані умовами зовнішньоекономічного контракту, ані умовами доставки товару. У довідці ТОВ "ТАНІТ ГРУП" від 28.11.2023 №12517 також зазначалося про те, що страхування вантажу не здійснювалось.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01.03.2023 у справі №420/18880/21, у разі, якщо товар фактично не страхувався, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю, а відтак, колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах, посилання відповідача на не включення декларантом до митної вартості витрат на страхування вантажу, не може бути підставою для донарахування Товариству митних платежів.

З приводу доводів митного органу про порушення декларантом правил заповнення декларації митної вартості через не заповнення графи 21 ДМВ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з пунктом 21 Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, у графі 21 зазначаються витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, зазначена графа підлягає заповненню виключно у разі наявності відповідних витрат за межами України.

Разом з цим, колегія суддів, що не заповнення декларантом графи 21 не призвело до заниження дійсних витрат на доставку, оскільки зі змісту наданого до митного оформлення рахунку-фактури експедитора про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG281123007 від 28.11.2023 та довідки про транспортні витрати від 28.11.2023 № 12517 вбачається, що вказані витрати були включені до загальної вартості послуг з експедирування імпортованої партії товарів після завантаження товару на борт судна, яка відображена у графі 20 декларації митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість понесених позивачем на підставі договору № 16.08.20231200-1ОД від 16.08.2023 витрат на доставку імпортованого товару поза митною територією України (фрахту) за маршрутом - Ningbo (Китай) - Ужгород (Україна) у розмірі 194118,91 грн повністю включена ТОВ «СПЕЙР ПАТС» до митної вартості товару, який було заявлено до розмитнення за першим методом 867123,25 грн (673004,3390 грн (вартість товару) + 194118,91 грн (витрати на транспортування до кордону України)) за ЕМД №23UA80U0 від 04.12.2023.

Розбіжностей у відомостях або неповноту даних про вказані витрати надані позивачем документи не містять.

Колегія суддів зауважує, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому, коносамент (Bill of lading) № QN23090336 від 04.10.2023, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 12517 від 24.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG281123007 від 28.11.2023, довідку про транспорті витрати на підтвердження вартості перевезення товару №12517 від 28.11.2023 та договір транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023, подані позивачем при митному оформленні товару, є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів з метою доведення заявленої позивачем митної вартості.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Щодо доводів митного органу, викладених у спірному рішенні про ненадання до митного оформлення банківських платіжних документів на оплату транспортних витрат, то суд зазначає, що за приписами статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, вказана стаття містить диспозитивні норми стосовно надання банківських документів, з чого слідує, що надання таких документів не є обов`язком.

При цьому, Верховний Суд у постанові 01.03.2023 у справі № 420/18880/21 послався на постанову Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 815/329/17, у якій зазначено, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені.

Відтак, ненадання до митного оформлення банківських платіжних документів на оплату транспортних витрат не може слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів також враховує, що у пункті 2.3 контракту передбачено, що вартість упаковки, маркування, завантаження в транспортний засіб включена до ціни товару. При цьому, слід зауважити про відсутність в умовах контракту вимог щодо дублювання, у подальшому, вартості тари, пакування, завантаження та вивантаження окремо в специфікації та окремо в інвойсі.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами наведених вище правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів митний орган повинен витребувати, а декларант - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви. Тобто, необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Однак, стверджуючи про не підтвердження декларантом витрат по доставці товару до кордону України, відповідач не наводить будь-яких розбіжностей, які б містили надані митному органу Специфікація, Інвойс, коносамент (Bill of lading) № QN23090336 від 04.10.2023, автотранспортну накладну (Road consignment note) № 12517 від 24.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG201123006 від 20.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № TG281123007 від 28.11.2023, довідку про транспорті витрати на підтвердження вартості перевезення товару №12517 від 28.11.2023 та договір транспортного експедирування № 16.08.2023/1200-1 ОД від 16.08.2023, або невідповідностей у маршруті перевезення, опису вантажу, розмірів і ваги, найменуванні вантажовідправника та вантажоодержувача та їх даних, місці, даті і часу завантаження/доставки товару.

Надаючи оцінку правомірності застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товарів, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості, відповідач, обґрунтовуючи застосування резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, зазначаючи номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразив пояснень щодо зроблених коригувань з наведенням порівняння обсягів партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов за митною декларацією позивача та декларацією, яка використана митним органом при визначенні митної вартості, порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Не провів детальне дослідження цих митних декларацій з доданими до них документами, не навів вартісні та якісні характеристики товару, що має суттєве значення, оскільки ціна товару за контрактом встановлюється виходячи в першу чергу з його характеристик.

Крім того, зі змісту порівняльної ЕМД № UA100340/2023/328267 від 27.09.2023, яка використовувалась митним органом як джерело цінової інформації, вбачається, що у даному випадку імпортувався товар - нагрівачі повітря електричні, з умонтованим вентилятором: - арт. 75062. Тепловентилятор спіральний Wiren 1900Вт, арт. 75062 в кількості 2280 шт. торговельна марка Wiren. Виробник YIWU JIAYOU TRADE CO., LTD. Країна виробництва СN.

Водночас, відповідно до ЕМД № 23UA80U0 від 04.12.2023, що надавалась позивачем до митного оформлення, імпортувався товар - "Прилади електричні для обігрівання приміщень, з умонтованим вентилятором. 700100 Тепловентилятор спіральний FH-01 'Дуйчик' 1000/2000Вт - 3000шт; 700115 Тепловентилятор керамічний CFH-01, 750/1500Вт - 1002шт; 700111 Тепловентилятор спіральний горизонтально-вертикальний FH-11, 1000/2000Вт - 1002шт; 700112 Тепловентилятор спіральний горизонтально вертикальний FH-12, 900/1800Вт -1500шт. Торгова марка: Metec Країна виробництва: CN Виробник : Ningbo Liqi Electrical Appliance Co.,Ltd.

Тобто, товари за порівняльною ЕМД та ЕМД позивача є відмінними за назвами імпортованих товарів, обсягами партій, технічними характеристиками, виробниками товарів, що могло мати істотний вплив на визначення ціни за одиницю товару.

Колегія суддів зазначає, що згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.08.2018 у справі № 804/1755/17, від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020, не доведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє порівнювати показники митної вартості таких товарів.

Щодо посилань митного органу на наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром колегія суддів зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів зауважує, що рішення про коригування фактично базується лише на інформації ЄАІС, в той час як формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості, що узгоджується з актуальною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.05.2025 по справі № 380/25301/23.

Колегія суддів зазначає, що за умови непідтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товарів документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за ці товари, суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідні рішення, діє не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Водночас, митним органом не було доведено обґрунтованість сумніву у достовірності відомостей про заявлену позивачем митну вартість товарів у поданій митній декларації № 23UA80U0 від 04.12.2023, згідно з ціною поставки, яка узгоджується з відомостями Специфікації.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності документи, що подавались позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність відповідачем наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, що свідчить про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначені митним органом у спірному рішенні твердження про ненадання до митного оформлення достатніх документів для перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів за першим методом, наявність розбіжностей у поданих документах, що викликало відповідні сумніви у митного органу, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, спростовані під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем товару за другорядним методом визначення митної вартості згідно з оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.12.2023 № UA806020/2023/000135/2, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Полтавської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 по справі № 440/6268/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.В. П`янова Я.М. Макаренко