Справа № 200/514/25
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року Справа№200/514/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Худякова Віталія Вікторовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 грудня 2024 року № 0500-0217-8/125070 про відновлення нарахування та виплати заборгованості з моменту її виникнення по щомісячним страховим виплатам позивача;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату позивачу щомісячних страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності, а також виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з моменту її виникнення, яка утворилась за період її несплати (з 1 жовтня 2022 року) (а.с. 1-16).

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року визначено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом без пропуску строку, встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України; відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні в письмовому порядку (а.с. 68-69).

11 лютого 2025 року судом отримано від відповідача відзив на позов та додаткові докази по справі (а.с. 74-94).

13 лютого 2025 року судом отримано відповідь на відзив від представника позивача, адвоката Худякова В.В. (а.с. 95-105).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові та відповіді на відзив зазначено наступне.

18 грудня 2024 року позивач звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив поновити виплату йому щомісячних страхових виплат (регресу), а також виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам (регресу), яка утворилась за період їх невиплати, на рахунок, відкритий в Ощадбанку .

26 грудня 2024 року позивач отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області лист (№ 0500-0217-8/125070), в якому зазначено про прийняття управлінням рішення про відмову ОСОБА_1 «про поновлення та виплати заборгованості по щомісячним страховим виплатам (регресу)».

Позивач зазначає, що виплата щомісячних страхових виплат (регресу) не поновлена позивачу через те, що він звернувся за поновленням та виплатою цих виплат та заборгованості із заявою, підписаною електронно-цифровим підписом через особистий кабінет, у зв`язку із припиненням дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

Позивач вважає, що оскаржуване ним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 грудня 2024 року є протиправним, так як порушує його право на отримання належних йому щомісячних страхових виплат (а.с. 1-16, 94-103).

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення наступним.

ОСОБА_1 перебував на постійному обліку в Шахтарському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідно до інформації Єдиної інформаційно-аналітичної системи Фонду соціального страхування України, ОСОБА_1 отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Волноваському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області по 30 вересня 2022 року.

Постановою Волноваського відділення управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» виплати припинені з 1 жовтня 2022 року, причина припинення: п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-XIV.

З 1 жовтня 2022 року по теперішній час нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 не здійснювалося; заборгованість за зазначений період відсутня.

Враховуючи приписи п. 6 ч. 1 ст. 46 та ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-XIV, п. 1.12 розділу 1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11 від 19 липня 2018 року «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат», у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат припиняється до завершення перевірки правомірності призначеної страхової, видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Діюче законодавство не покладає на органи Фонду обов`язку здійснювати розшук потерпілих, встановлювати їх фактичне місце перебування, банківські рахунки тощо. Отримувати страхові виплати на підконтрольній українській владі території чи ні це виключне особисте право і воля потерпілих, які потребують активних дій саме з боку останніх.

Згідно з п. 3.1 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України № 27, для продовження раніше призначених страхових виплат внутрішньо переміщена особа подає такі документи: заяву; копію довідки про взяття на облік; рішення Комісії (у разі наявності на момент подачі документів); копію паспорта або документа, що посвідчує особу; копію реєстраційного номера облікової картки платника податків або паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

У спірний період позивач не звертався до робочих органів Фонду соціального страхування України із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат з наданням необхідних документів (копії довідки про взяття на облік як ВПО; копії паспорта, копію реєстраційного номера облікової картки платника податків, довідки про відкриття про відкриття особового рахунку в установі Ощадбанку).

Також у відзиві зазначено, що позивач не позбавлений права на поновлення страхових виплат та пенсії, для чого він має звернутись із відповідним пакетом документів до територіального органу Пенсійного фонду України.

Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 74-79, 110-115).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), є громадянином України, паспорт НОМЕР_1 від 17 січня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання з 12 липня 2017 року згідно із довідкою ВПО від 12 липня 2017 року № 38913, виданою Управлінням соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Куінджи, буд. 2 (а.с. 21-28).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області), , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 82-83).

Відповідно до довідок МСЕК від 11 вересня 2007 року: серія ДОН-04 № 024215, серія ДОН-05 № 141740, а також довідки МСЕК № 2730 від 20 грудня 2011 року, позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок професійного захворювання (65% по сукупності), безстроково з 11 вересня 2007 року безстроково (а.с. 32).

Як зазначено у постанові Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19, ОСОБА_1 був взятий на облік в Шахтарському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 1 жовтня 2001 року як потерпілий внаслідок профзахворювання, отриманого 31 серпня 2007 року (а.с. 33, 91).

Відповідно до наданої відповідачем довідки про розмір щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за 2022 рік, у період з 1 січня по 30 вересня 2022 року позивачу щомісячно нараховувалась та виплачувалась страхова виплата у щомісячному розмірі: січень лютий: 8214,08 грн, березень вересень: 9364,05 грн (а.с. 92).

Постановою Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 встановлено з а т р и м а т и потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 45657, номер виплати 4498, щомісячну страхову виплату в розмірі 9 364,05 грн з 1 жовтня 2022 року; підстава з а т р и м а н н я: п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-ХIV (а.с. 33, 91).

За поясненням позивача, 18 грудня 2024 року він звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат (регресу) та виплати заборгованості зі страхових виплат на рахунок, відкритий в Ощадбанку (а.с. 2, 35).

Листом від 26 грудня 2024 року № 0500-0217-8/125070 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило ОСОБА_1 про відмову в поновленні (продовженні) страхових виплат, оскільки територія зареєстрованого місця проживання потерпілого належить до тимчасово окупованих територій України і що поновлення страхової виплати буде можливе при особистому зверненні до територіальних органів Пенсійного фонду України, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем фактичного проживання/перебування. Також зазначено, що заявнику необхідно особисто звернутись до найближчого до його місця проживання сервісного центру Пенсійного фонду України із документом, що посвідчує особу, та подати заяву для поновлення страхових виплат (а.с. 34).

Листом від 30 грудня 2024 року (вих. № 35324-32908/К-02/8-0500/24) у відповідь на заяву позивача від 18 грудня 2024 року ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивачу, що за результатами розгляду його заяви про продовження страхових виплат № 232616 було прийнято р і ш е н н я про відмову в поновленні страхових виплат. Лист з інформацією про прийняте рішення від 26 грудня 2024 року № 0500-0217-8/125070 направлено на його електронну пошту. До листа від 30 грудня 2024 року додано копію листа від 26 грудня 2024 року (копію належним чином оформленого рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні виплати страхової виплати до листа не додано) (а.с. 35).

Листом від 6 січня 2025 року (вих. № 423-32905/К-02/8-0500/25) (також у відповідь на заяву позивача від 18 грудня 2024 року) ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивачу, що з 1 жовтня 2022 року страхові виплати були припинені відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-XIV і що із зазначеної дати по теперішній час нарахування щомісячних страхових виплат позивачу не здійснювалось; заборгованість за зазначений період відсутня. До листа додано копію постанови про припинення щомісячної страхової виплати від 28 жовтня 2022 року (а.с. 36).

Будучи не згодним із рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області, про яке зазначене відповідачем у листі від 26 грудня 2024 року № 0500-0217-8/125070, про відмову у відновленні нарахування та виплати йому призначеної раніше страхової виплати, а також відмову у нарахуванні та виплаті заборгованості зі страхової виплати з моменту припинення її виплати (з 1 жовтня 2022 року), позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду від 28 січня 2025 року відповідача було зобов`язано надати суду протягом п`ятнадцяти днів після отримання ухвали, в тому числі: копію постанови про призначення позивачу страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що згідно актів приймання-передачі паперова справа потерпілого до ГУ ПФУ в Донецькій області не передавалася.

Станом на час розгляду справи матеріали справи не містять копії постанови відповідного органу Фонду соціального страхування про призначення позивачу страхової виплати, а також копії належним чином оформленого рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від грудня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у поновленні нарахування та виплати призначеної раніше страхової виплати.

Керуючись приписами ст.ст. 77, 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 3 ст. 8 зазначеного Закону в редакції, чинній до 1 січня 2023 року, органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, є Фонд соціального страхування України. Постійно діючим виконавчим органом правління Фонду соціального страхування України є Виконавча дирекція Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які є юридичними особами, а також мають відділення в районах і містах обласного значення Управління, у свою чергу, мають відділення, які є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21 вересня 2022 року № 2620-IX (далі Закон № 2620-ІХ) викладено Закон № 1105-ХІV в новій редакції, яка набрала чинності 1 січня 2023 року.

Відповідно до нової редакції ч. 1 ст. 4 Закону № 1105-ХІV з 1 січня 2023 року уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.

Згідно зі ст. 5 Закону № 1105-ХІV з 1 січня 2023 року виконання функцій страховика за загальнообов`язковим державним соціальним страхування передано Пенсійному фонду України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-ХІV (у новій редакції) припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Згідно із п. 7 нової редакції Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-ХІV стягнення та погашення заборгованості із страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, пенсійне страхування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у тому числі в судовому порядку, у справах про банкрутство, за виконавчими документами, провадження за якими відкрито до дня набрання чинності цим Законом, здійснюють територіальні органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку до 1 січня 2023 року був Фонд соціального страхування України, а з 1 січня 2023 року - Пенсійний фонд України.

Статтею 36 Закону № 1105-ХІV в редакції, чинній до 1 січня 2023 року, та статтею 30 цього ж закону в редакції, чинній з 1 січня 2023 року, визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. До зазначених виплат належать і страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-XIV, в редакції, чинній до 1 січня 2023 року, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання; згідно із п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону № 1105-ХІV в редакції, чинній з 1 січня 2023 року: страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду.

За приписами ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, в редакції, чинній до 1 січня 2023 року, та приписами ч. 5 ст. 41 Закону № 1105-XIV, в редакції, чинній з 1 січня 2023 року, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком […].

Згідно із довідками МСЕК від 11 вересня 2007 року: серія ДОН-04 № 024215, серія ДОН-05 № 141740, № 2730 від 20 грудня 2011 року, позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок професійного захворювання (65% по сукупності), безстроково з 11 вересня 2007 року безстроково (а.с. 32).

Враховуючи приписи Закону № 1105-XIV в редакції як станом на час прийняття Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області постанови від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19, так і станом на час відмови відповідачем поновити позивачу виплату щомісячної страхової виплати внаслідок профзахворювання, суд висновує, що призначена ОСОБА_1 щомісячна страхова виплата внаслідок профзахворювання повинна виплачуватися йому щомісячно безстроково, оскільки останній має зареєстрований страховий випадок та йому встановлена стійка втрата професійної працездатності безстроково.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV (в редакції до 1 січня 2023 року) якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з в и н и Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці») (відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону № 1105-XIV з 1 січня 2023 року: якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".).

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності в и н и Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у припиненні виплати позивачу з 1 жовтня 2022 року призначеної раніше страхової виплати, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 28 жовтня 2022 року було прийнято постанову № 14010/45657/4498/19 про з а т р и м а н н я потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 45657, номер виплати 4498, щомісячну страхову виплату в розмірі 9 364,05 грн з 1 жовтня 2022 року; підстава з а т р и м а н н я: п. 6 ч. 1 ст. 46, ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-ХIV (а.с. 33, 91).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній станом на час прийняття Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області 28 жовтня 2022 року) страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються в інших випадках, п е р е д б а ч е н и х з а к о н о д а в с т в о м.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV (в редакції, чинній станом на час прийняття постанови № 14010/45657/4498/19) застраховані особи зобов`язані:

1) надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону;

2) своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг;

3) знати та виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, що стосуються застрахованого, а також додержуватися зобов`язань щодо охорони праці, передбачених колективним договором (угодою, трудовим договором, контрактом) та правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи, організації, гіг-контрактом та внутрішніми документами резидента Дія Сіті;

4) у разі настання нещасного випадку або професійного захворювання:

лікуватися в лікувально-профілактичних закладах або в медичних працівників, з якими Фонд уклав угоди на медичне обслуговування;

дотримуватися правил поведінки та режиму лікування, визначених лікарями, які його лікують;

не ухилятися від професійної реабілітації та виконання вказівок, спрямованих на якнайшвидше повернення його до трудової діяльності;

5) дотримуватися режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності;

6) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

З аналізу наведених приписів слідує, що частиною ст. 16 Закону № 1105-ХІV н е передбачено підстав для затримання (або припинення) страхових виплат потерпілим особам.

Отже, постанова Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 про затримання ОСОБА_1 виплати щомісячної страхової виплати в розмірі 9 364,05 грн з 1 жовтня 2022 року не містить належного нормативного обґрунтування її прийняття.

Крім цього, статтею 46 Закону № 1105-ХІV передбачено випадки «припинення» страхових виплат потерпілим особам і зазначена стаття не містить такого терміну як «затримання» страхових виплат.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року, якою позивачу затримано (фактично припинено) нарахування та виплату раніше призначеної страхової виплати, є неправомірною.

Щодо посилань відповідача на те, що м. Волноваха, де відповідно до довідки від 12 липня 2017 року № 38913 про взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи проживав позивач станом на час прийняття постанови Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19, з 24 лютого 2022 року до 9 березня 2022 року було внесено до переліку територій активних бойових дій, а з 10 березня 2022 року до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, а тому із врахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, а тому виплата ОСОБА_1 страхової виплати була припинена Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області правомірно, - суд зазначає наступне.

Пунктом 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХІV (в редакції, чинній станом на час прийняття Волноваським відділенням управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області постанови від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19) встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Порядок № 637) призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання) та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абз. 18 п. 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним порядком.

Відповідно до довідки від 12 липня 2017 року № 38913 «Про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», виданої Управлінням соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації Донецької області, позивачу як внутрішньо переміщеній особі, зареєстроване місце проживання позивача: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання як ВПО з 12 липня 2017 року: АДРЕСА_2 (а.с. 28).

Відомостей про закінчення строку дії зазначеної довідки / її скасування матеріали справи не містять.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004 (який був чинним до 20 березня 2023 року), було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Як вбачається з цього Переліку, Волноваська міська територіальна громада з 24 лютого 2022 року по 9 березня 2022 року була віднесена до території активних бойових дій, а з 10 березня 2022 року до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Отже, робочі органи Фонду соціального страхування України на території м. Волноваха у період з 24 лютого 2022 року не здійснювали свої повноваження, передбачені Законом № 1105-ХІV.

Відповідно до п. 1.2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27, якій діяв до 21 березня 2024 року (далі Порядок № 27), внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, з дотриманням вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 (далі - Порядок № 365), та постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова № 637).

Згідно із п. 1 Постанови № 637 призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абз. 18 п. 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 року № 269 та від 20 березня 2022 року № 332, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком. […] П р и п и н е н н я або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 4 Порядку № 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно із п. 1.3 Порядку № 27 у разі зміни фактичного місця проживання (перебування) внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів до дати зміни місця фактичного проживання (перебування) (але не пізніш як за три дні до дня від`їзду робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення, яке здійснює йому страхові виплати, страхові витрати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви особисто або надсилання рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви) про припинення йому виплат у зв`язку зі зміною місця проживання (перебування). Копія такої заяви або підтвердження надсилання рекомендованого листа подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за новим місцем фактичного проживання (перебування) одночасно з заявою на продовження страхових виплат.

Призначення, продовження (відновлення) та п р и п и н е н н я страхових виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад (п. 1.4 Порядку № 27).

Відповідно до п. 1.11 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року № 11, якій діяв до 21 березня 2024 року (далі - Порядок № 11), страхова виплата п р и п и н я є т ь с я у випадках, передбачених ст. 46 Закону, у разі смерті отримувача страхових виплат та у випадку неподання потерпілим Фонду щороку в грудні свідоцтва, яким засвідчується факт перебування його в живих, відповідно до Порядку здійснення страхових виплат, призначених у зв`язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які спричинили втрату працездатності, особам, що виїхали за межі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2001 року № 998 (далі - Постанова № 998).

Пунктом 1.12 Порядку № 11 було встановлено, що у разі надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат п р и п и н я є т ь с я до завершення перевірки правомірності призначеної страхової виплати. У разі підтвердження інформації щодо неправомірно призначеної виплати видається постанова про відмову у страховій виплаті. Якщо інформація Міністерства фінансів України не підтверджується, нарахування виплат відновлюється з моменту припинення.

Суд зазначає, що наведені вище нормативно-правові акти є актами підзаконної дії.

Разом із цим підстави припинення щомісячних страхових виплат, призначених потерпілим внаслідок, зокрема, профзахворювань, встановлені Законом № 1105-ХІV і зазначений закон (або інший закон) не містить такої підстави для припинення страхових виплат як надходження рекомендацій Міністерства фінансів України за наслідками проведеної верифікації страхових виплат нарахування страхових виплат.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, обґрунтування відповідачем правомірності постанови Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» приписами Постанови № 637, Постанови № 531, Порядку № 27 судом відхиляються.

Крім цього, суд зазначає, що статтею 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII, в редакції від 1 липня 2022 року, чинній станом на час прийняття постанови від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов для внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в України.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […].

Отже, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи (в тому числі внутрішньо переміщеної) або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, тобто, не може позбавляти особу його права на отримання соціальних виплат.

Передбачений Законом № 1706-VII статус внутрішньо переміщеної особи надає громадянинові спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини «Пічкур проти України» виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

У рішенні Суханов та Ільченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що ст. 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою(параграф 30).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд зауважив, що першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном (в даному випадку у вигляді щомісячних страхових виплат) було порушено.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що у жовтні 2022 року мало місце втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке втручання не було законним.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачеві постанови Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Беручи до уваги, що за висновком суду саме вказана постанова призвела до порушення права позивача на соціальний захист, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог та визнати вказану постанову протиправною та скасувати її.

Вирішуючи питання щодо правомірності відмови відповідача у поновленні виплати позивачу щомісячної страхової виплати у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не звертався до відповідача (або іншого територіального органу Пенсійного фонду України) особисто, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, позивач 18 грудня 2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про поновлення щомісячних страхових виплат та виплати заборгованості зі страхових виплат на рахунок, відкритий в Ощадбанку, через вебпортал Пенсійного фонду України (а.с. 2, 34, 35).

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про поновлення страхових виплат) страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Відповідно до ч. 7 ст. 41 Закону № 1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини уповноваженого органу управління або його територіальних органів своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Згідно із ч. 8 ст. 41 Закону № 1105-XIV страхові виплати за поточний місяць здійснюються протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, здійснюються за рахунок коштів соціального страхування. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їхні поточні рахунки в банку.

Порядок здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1467, яка набрала чинності з 1 січня 2023 року (далі - Порядок № 1467).

Відповідно до пп. 1 п. 2 Порядку № 1467 страхові виплати здійснюються щомісяця: потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Згідно з абз.абз. 1-2 п. 4 Порядку № 1467 страхові виплати здійснюються виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача страхової виплати в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання одержувача страхової виплати.

Щомісячна страхова виплата здійснюється через поточні рахунки в банках або уповноваженими організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій та грошової допомоги, відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок № 1596), і Порядку виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» (далі - Порядок № 1279).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1467 страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більше ніж за три роки з дня звернення за їх одержанням.

За правилами п. 7 Порядку № 1467 порядок призначення та перерахування страхових виплат визначає правління Пенсійного фонду України.

Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 26 січня 2024 року № 4-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 березня 2024 року за № 353/416698 (далі - Порядок № 4-1).

Звернення за призначенням, перерахуванням, продовженням та здійсненням страхових виплат регламентовано нормами розділу ІІ Порядку № 4-1.

Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу ІІ Порядку № 4-1 заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим […], особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку № 4-1 заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається за формою згідно з додатками 1, 2 до цього Порядку. […] У заяві зазначається інформація про місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку № 4-1 незалежно від виду страхової виплати, щодо якої звертається особа, під час подання заяви особа надає: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України; […] документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків […]. Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі в електронній формі.

Інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Згідно із абз. 1 п. 4 розділу ІІ Порядку № 4-1 заява разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), може подаватись заявником в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) (у разі наявності технічної можливості). На заяву, подану в електронній формі, накладається електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису або інших засобах ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу заявника, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (далі - Положення № 13-1).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Порядку № 4-1 днем звернення за призначенням, перерахуванням, продовженням та здійсненням страхових виплат вважається день прийняття органом, що призначає страхову виплату, відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) страхової виплати), днем звернення за страховою виплатою вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо заява подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення вважається дата її реєстрації разом зі сканкопіями (фотокопіями) документів.

Пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 4-1 установлено, що шляхом електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій, підсистемами Пенсійного фонду України орган, що призначає страхову виплату, може отримати:

дані з Державного реєстру актів цивільного стану громадян;

дані з Електронного реєстру листків непрацездатності;

дані з Єдиного державного демографічного реєстру;

дані з Єдиної державної електронної бази з питань освіти;

дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

дані з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

дані з Єдиного реєстру боржників;

дані з інформаційно-аналітичної платформи електронної верифікації та моніторингу;

дані з реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

дані з централізованого банку даних з проблем інвалідності.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку № 4-1 якщо орган, що призначає страхову виплату, не отримав відомості, необхідні для призначення страхової виплати, із інформаційних систем органів державної влади, державних реєстрів або баз даних, особа, яка звертається за страховою виплатою або компенсацією, має право надати документи, що підтверджують ці відомості.

Якщо до заяви додані не всі необхідні документи, орган, що призначає страхову виплату, письмово повідомляє заявника, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві робиться відповідний запис. У разі подання заяви через вебпортал Пенсійного фонду або Портал Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу Пенсійного фонду або засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості).

Порядок здійснення страхових виплат регламентований нормами розділу XVI Порядку № 4-1.

Відповідно до абз.абз. 1-2 п. 1 розділу XVI Порядку № 4-1 щомісячні страхові виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснюються: потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Згідно з п. 3 розділу XVI Порядку № 4-1 страхові виплати здійснюються виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача страхової виплати в межах України незалежно від задекларованого (зареєстрованого) місця проживання (перебування) одержувача страхової виплати.

За правилами п. 5 розділу XVI Порядку № 4-1 страхові виплати здійснюється через поточні рахунки в банках або уповноваженими організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій та грошової допомоги, відповідно до Порядку № 1596 і Порядку № 1279.

Відповідно до п. 7 розділу XVI Порядку № 4-1 страхові виплати призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більше як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхових виплат, з вини органу, що призначає страхову виплату, своєчасно не призначено або не виплачено суму страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку з підвищенням цін на споживчі товари та послуги у порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Згідно з п. 8 розділу XVI Порядку № 4-1 у разі неодержання щомісячної страхової виплати протягом шести місяців підряд її виплата продовжується після з`ясування причин неодержання за заявою одержувача за формою відповідно до додатка 5 до цього Порядку.

За правилами п. 21 розділу XVI Порядку № 4-1 страхові виплати внутрішньо переміщеним особам здійснюються відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Відповідно до п. 1 Постанови № 531 (в редакції, чинній станом на час звернення позивача у грудні 2024 року до відповідача із заявою про поновлення (відновлення) страхових виплат):

1) особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації, мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону № 1105-XIV органами Пенсійного фонду України відповідно до п. 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України.

Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки;

2) матеріальне забезпечення та соціальні послуги надаються за умови подання документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання, а у разі відсутності таких документів на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності у зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення надається у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Пенсійного фонду України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на його надання.

Згідно із п. 1-1 Постанови № 531 дія цієї постанови поширюється на застрахованих осіб, фактичне місце проживання яких знаходиться в населених пунктах, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, та які перебувають (перебували) у трудових відносинах із:

підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами, що зареєстровані на тимчасово окупованій території України, в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях або в зоні надзвичайної ситуації; […].

Відповідно до п. 1 Постанови № 637 (в редакції, чинній станом на час звернення позивача у грудні 2024 року до відповідача із заявою про поновлення (відновлення) страхових виплат):

призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» (далі - Постанова № 332)) та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абз. 18 п. 2 Порядку № 509, здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком. […]. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання, встановленої Постановою № 332), та компенсацій, матеріального забезпечення (далі соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. […]. Виплата (продовження виплати) пенсій та соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, зазначеним в абз. 18 п. 2 Порядку № 509, здійснюється у встановленому законодавством порядку; […].

Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики. Територіальні органи Пенсійного фонду України можуть провести ідентифікацію особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. […].

Фізична ідентифікація внутрішньо переміщеної особи, яка одержує пенсію через поточний рахунок в установі акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», проводиться акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» кожні шість місяців з дня відкриття рахунка або з дня проведення попередньої фізичної ідентифікації. Для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для продовження нарахування пенсій необхідно пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.

Способами фізичної ідентифікації внутрішньо переміщених осіб, які одержують пенсію через поточний рахунок в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», є:

особисте звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України;

авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;

ідентифікація особи за допомогою відеоконференцзв`язку, проведеного територіальними органами Пенсійного фонду України із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг;

ідентифікація одержувачів пенсій в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»;

посвідчення в установленому порядку за зверненням одержувача, який тимчасово проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що фізична особа є живою, шляхом видачі відповідного документа. […];

одержання Пенсійним фондом України інформації про зміну місця проживання внутрішньо переміщеної особи протягом останніх шести місяців шляхом інформаційного обміну між Пенсійним фондом України та державним підприємством «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики».

[…]

Територіальні органи Пенсійного фонду України опрацьовують наявну інформацію про результати проходження фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеними особами, які одержують пенсію, та продовжують виплату пенсії у разі проходження фізичної ідентифікації особою; а для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), продовжують виплату пенсії до 31 березня 2024 року, а після цієї дати у разі проходження особою фізичної ідентифікації.

У разі наявності в територіальних органах Пенсійного фонду України надісланої акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» інформації про відсутність видаткових операцій за рахунками протягом шести місяців підряд нарахування пенсії продовжується, але з 1 січня 2024 року нарахована сума пенсії не перераховується на рахунки їх одержувачів до проходження фізичної ідентифікації. Нарахована сума пенсій внутрішньо переміщеним особам перераховується на рахунки їх одержувачів територіальними органами Пенсійного фонду України після проходження ними фізичної ідентифікації починаючи з місяця припинення фінансування виплати пенсії.

[…]

Починаючи з 1 січня 2024 року виплата (продовження виплати) пенсій внутрішньо переміщеним особам, які пройшли фізичну ідентифікацію особисто у територіальних органах Пенсійного фонду України або установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», або шляхом отримання документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою, за зверненням одержувача, який тимчасово проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що фізична особа є живою, та які проживають на територіях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (підконтрольна Україні територія), або тимчасово проживають за межами України, крім держави-агресора (російської федерації) або Республіки Білорусь, здійснюється на загальних умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період введення воєнного стану», Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги».

Якщо внутрішньо переміщена особа одержує соціальні виплати через поточний рахунок в установах акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції одержувачем, банк повідомляє про це державному підприємству «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики» щомісяця до 25 числа в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису через захищені канали зв`язку згідно з протоколами обміну інформацією.

Починаючи з 1 лютого 2024 року соціальні виплати не нараховуються особам, які є внутрішньо переміщеними особами, одержують соціальні виплати через акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції одержувачем.

Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком № 365.

Як встановлено судом, позивач у грудні 2024 року особисто звернувся з відповідною заявою та документами до ГУ ПФУ в Донецькій області через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, що повною мірою узгоджується з приписами ст. 37 Закону № 1105-XIV, абз. 1 п. 1, п. 3, абз. 1 п. 4 розділу ІІ Порядку № 4-1.

Суд зауважує, що використаний позивачем спосіб звернення з заявою про поновлення (продовження) щомісячної страхової через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України є одним із способів фізичної ідентифікації внутрішньо переміщених осіб, передбаченим п. 1 Порядку № 637.

Отже, суд відхиляє доводи ГУ ПФУ в Донецькій області про відсутність особистого звернення ОСОБА_1 із заявою про поновлення страхових виплат.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 38 Закону № 1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Всупереч наведеним приписам ГУ ПФУ в Донецькій області належним чином оформленого рішення (постанови) за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 грудня 2024 року прийняло не було (докази на спростування зазначеного відповідачем суду не надано).

Отже, в даному випадку з боку відповідача мала місце протиправна бездіяльність.

Щодо посилання відповідача на те, що постійне місце проживання позивача зареєстровано в м. Шахтарську, а місце фактичного проживання/перебування - в м. Волноваха, тобто на тимчасово окупованій російською федерацією територією України, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 31 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Отже, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження, тобто, не може позбавляти особу його права на отримання соціальних виплат.

Інших доводів стосовно не прийняття рішення про поновлення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат відповідачем не зазначено.

Враховуючи наведене, суд висновує, що відповідач протиправно не відновив нарахування та виплату позивачу страхової виплати.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини та зокрема, п. 58 рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року (заява 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до приписів ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно із правовою позицією, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що за висновком суду постанова Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати», виходячи з положень ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку, що порушене право ОСОБА_1 на соціальний захист підлягає поновленню шляхом:

- визнання протиправною та скасування постанови Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати»;

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка виразилась у не прийнятті належним чином оформленого рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 грудня 2024 року про поновлення щомісячних страхових виплат та виплати заборгованості зі страхових виплат на рахунок, відкритий в Ощадбанку;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної страхової виплати на його рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України»;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати за період з 1 жовтня 2022 року по місяць поновлення страхових виплат на його рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилань відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає, що дане питання судом було вирішено при відкритті провадження у справі і суд дійшов висновку про не порушення ОСОБА_1 приписів ст. 122 КАС України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з платіжною інструкцією 0.0..1 АТ КБ ПриватБанк від 18 січня 2025 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держбюджету України, позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1026,00 грн (а.с. 37, 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які п і д л я г а ю т ь відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року № 4059-IX, з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 1ст. 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору встановлена - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 4 Закону № 3674-VIпри поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання до суду даного позову позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн (3028,00 грн * 0,4 * 0,8).

Як наслідок, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору саме у наведеному розмірі у розмірі 968,96 грн.

Згідно з приписів п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Отже, позивач має право звернутись до суду із заявою про повернення з Державного бюджету України зайво сплаченої суми судового збору у розмірі 57,04 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 255, 257, 258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Волноваського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 28 жовтня 2022 року № 14010/45657/4498/19 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з прийняття належним чином оформленого рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 грудня 2024 року про поновлення щомісячних страхових виплат та виплати заборгованості зі страхових виплат на рахунок, відкритий в Ощадбанку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити щомісячне нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати на рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з щомісячної страхової виплати за період з 1 жовтня 2022 року по день поновлення поточної виплати щомісячної страхової виплати, на рахунок, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна