Справа № 560/6211/25
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6211/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 позов задоволено в повному обсязі.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.01.2025 №85 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі з 20.06.1988 року по 22.05.2002 рік, згідно трудової книжки від 01.03.1989 НОМЕР_1 , період роботи в ПМП «Сковод» з 08.10.2003 року по 11.10.2004 рік, згідно трудової книжки від 14.01.1997 НОМЕР_2 , період роботи водієм вантажного автомобіля в ТЗОВ «Західшляхбуд-бетон» з 13.05.2011 року по 01.02.2013 рік, згідно трудової книжки від 01.03.1989 НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 30 грудня 2024 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне:

30 грудня 2024 року позивач звернувся до Головного управління. Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із заявою про призначення пенсії позивач надав всі необхідні документи, в тому числі трудову книжку серії НОМЕР_1 від 01.03.1989 року (додаток № 4), трудову книжку серії НОМЕР_2 від 14.01.1997 року (додаток № 5), трудову книжку серії НОМЕР_3 від 27.06.1986 року (додаток № 6), архівну довідку від 26.11.2024 № 711, видану комунальною установою Деражнянської міської ради «Трудовий архів» про періоди робота в колгоспі «Авангард» с. Яблунівка Деражнянського району Хмельницької області (додаток № 7).

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області, яке рішення № 85 від 02.01.2025 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком. Необхідний страховий стаж, визначений ч.2 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить не менше 31 рік. Згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить лише 22 роки 03 місяці 10 днів.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 18.09.1992 року по 18.04.2000 рік, з 18.04.2000 року по 22.05.2002 рік, згідно трудової книжки від 01.03.1989 НОМЕР_1 , оскільки титульна сторінка трудової книжки завірена печаткою, яка не придатна для сприйняття змісту, дата народження заявника не зазначена та по батькові дописано іншими чорнилами; роботи в Деражнянському хлібоприймальному підприємстві з 14.01.1997 року по 18.12.2000 рік, згідно трудової книжки від 14.01.1997 НОМЕР_2 , оскільки згідно записів трудової книжки прийнятий на роботу в Деражнянське хлібоприймальне підприємство, а запис про звільнення завірений печаткою ВАТ «Деражнянське хлібоприймальне підприємство», відомості про перейменування відсутні та період роботи перетинається з іншим періодом роботи починаючи з 14.01.1997; роботи в ПМП «Сковод» з 08.10.2003 року по 11.10.2004 рік, згідно трудової книжки від 14.01.1997 НОМЕР_2 , оскільки виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення завірені не належним чином.

Позивач, не погоджуючись з рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів виходить з наступного.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до 01.01.2004, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з ст. ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи, серед іншого, також зараховується: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 (адміністративне провадження № К/9901/24469/18).

Відтак, судова колегія відзначає, що законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Судом встановлено, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має право на призначення пенсії за віком, враховуючи 31 рік страхового стажу..

Як вбачається з матеріалів справи з 23.10.1982 по 02.12.1985 позивач проходив службу в армії, з 26.06.1986 по 28.07.1986 працював вантажником, з 24.08.1987 по 18.07.1988 працював трактористом, з 02.02.2005 по 18.04.2005 працював трактористом, з 31.03.2010 по 09.12.2010 працював водієм, що підтверджується записами № 1-12 в трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 27.06.1986 року. З 20.06.1988 року по 22.05.2002 рік позивач працював в колгоспі «Авангард» с. Яблунівка Деражнянського району Хмельницької області, що підтверджується записами № 1-4 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.03.1989, а також архівною довідкою, сформованою з фонду № 25 Справи «Книги обліку розрахунків по оплаті праці» колгоспу «Авангард» с. Яблунівка Деражнянського району Хмельницької області; за 1988-2003 роки, виданою комунальною установою Деражнянської міської .ради «Трудовий архів» від 26.11.2024 № 711. За цей період роботи виробив 3974 людиноднів. З 08.10.2003 року по 11.10.2004 рік працював на посаді водія в ПМП «Сковод», що підтверджується записами № 3-4 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 14.01.1997, а також довідкою № 121 від 17.03.2025, виданою ПМП «Сковод».

Разом з тим, судова колегія зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах в разі наявності сумнівів або необхідності уточнити певні відомості.

Частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Наразі, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів на підприємстві.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірних періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.