Справа № 120/6771/25
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 грудня 2025 р. Справа № 120/6771/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у здійсненні взаєморозрахунків, шляхом зменшення заборгованості Пенсійного фонду перед позивачем (171369,87 грн) на суму боргу ОСОБА_1 перед пенсійним фондом (44958,31 грн);

- зобов`язати провести взаєморозрахунок ОСОБА_1 , шляхом зменшення заборгованості Пенсійного фонду України (171369, 87 грн) на суму боргу ОСОБА_1 перед пенсійним фондом (44958,31 грн) та повного погашення заборгованості згідно Закону України № 2262-ХІІ.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що з 2011 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ЗУ № 2262-ХІІ. У квітні 2025 року він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести взаєморозрахунок шляхом зменшення його заборгованості перед пенсійним фондом у розмірі 44958,31 грн на суму заборгованості Пенсійного фонду України у розмірі 171369, 87 грн, що виникла внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 120/10443/24. Разом з тим відповідач у листі від 01.04.2025 відмовив у здійсненні відповідних взаєморозрахунків.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою від 06.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.

19.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог, вказуючи, що за пенсійною справою позивача, починаючи з серпня 2022 року проводиться утримання на підставі рішення про утримання надміру виплачених пенсій. Станом на 19.03.2025 залишок боргу складає 44958,31 грн. Водночас, посилаючись на норми статті 60 ЗУ № 2262-ХІІ, відповідач наголошує, що рішення суду у справі № 120/10443/24, за яким заборгованість ГУ ПФУ перед позивачем становить 171369,87 грн, набуло законної сили 28.02.2025, а рішення про утримання надмірно виплачених сум пенсії прийнято у 2022 році, тому вказані обставини, на переконання представника управління, унеможливлюють задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 09.08.2022 № 361 установлено, що за ОСОБА_1 за період з 12.06.2020 по 31.12.2021 утворилась сума переплати по виплаті пенсії за вислугу років у загальному розмірі 118429,18 грн. Цим же рішенням вказано у разі ненадходження від пенсіонера коштів, утримувати переплату в розмірі 20% щомісячно, починаючи з 01.08.2022 до повного погашення.

Не погоджуючись із рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2023 у справі № 120/6734/23 відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 09.08.2022 № 361.

В подальшому, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі № 120/10443/24, було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням оновлених довідок Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №9/3-2020 від 14.06.2024 та № 9/3-2021 від 14.06.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, починаючи з 01.02.2022 та з 01.02.2023, з урахуванням довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань № 9/3-2020 від 14.06.2024 та № 9/3-2021 від 14.06.2024 а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду у справі № 120/10443/24, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату до пенсії у загальному розмірі 171369,87 грн, що підтверджується змістом листа від 19.03.2025. Також вказано, що виплата доплати буде здійснена в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України.

Водночас, позивач маючи на меті здійснення взаємного розрахунку між ним та відповідачем, звернувся до Головного управління із відповідною заявою.

Листом від 01.04.2025 ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у проведенні таких взаєморозрахунків, вказавши позивачу про утримання з його пенсії, починаючи із серпня 2022 року надміру виплачених сум пенсій та про відсутність передбаченого чинним законодавством іншого порядку стягнення надмірних сум пенсії.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю пенсійного органу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) визначено, що пенсія від 09.07.2003 № 1058-IV щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-XII) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відрахування з пенсій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей провадиться в порядку, встановленому частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (частина 1 статті 59 Закону № 2262-XII).

За приписами частини 1 та 2 статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Відповідно до положень статті 60 Закону № 2262-XII пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Сторонами спору не спростовано, що рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 09.08.2022 № 361 вирішено утримувати із пенсії ОСОБА_1 переплату в розмірі 20% щомісячно, починаючи з 01.08.2022 до повного погашення загального розміру переплати пенсії 118429,18 грн.

Таке рішення є чинним та не скасовано у визначеному законом порядку.

Станом на 19.03.2025 залишок боргу складає 44958,31 грн.

Відповідно до положень статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Водночас, як встановлено під час розгляду цієї справи, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.01.2025 у справі № 120/10443/24, Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії позивача та нараховано доплату до пенсії у загальному розмірі 171369,87 грн, виплата якої згідно листа від 19.03.2025 буде здійснена в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України.

В межах цього спору позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо відмови у здійсненні взаєморозрахунків, шляхом зменшення заборгованості Пенсійного фонду перед позивачем (171369,87 грн) на суму боргу ОСОБА_1 перед пенсійним фондом (44958,31 грн).

Зважаючи на предмет та підстави заявленого спору в контексті встановлених обставин справи, суд зауважує на тому, що стягнення переплати та утримання такої з пенсії особи це окремий процес, законодавчо врегульований, як частиною другою статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так і нормами статті 60 Закону № 2262-ХІІ, водночас чинне законодавство не передбачає можливості та обов`язку ПФУ "зменшити" суму заборгованості, нарахованої за рішенням суду, наскільки перевищена виплата перевищувала правомірну суму.

Іншими словами наразі відсутній законодавчо визначений порядок, який би передбачав та визначав зарахування сум переплати пенсії, яка сталась з вини пенсіонера в рахунок суми заборгованості пенсії, нарахованої на виконання судового рішення. Більше того, підстави виникнення та порядок стягнення "заборгованості пенсіонера перед Пенсійним фондом" і підстави виникнення та порядок виплати "заборгованості Пенсійного фонду перед пенсіонером" є кардинально різними за своєю суттю, тому не допускають взаємозарахування.

Додатково суд вважає за доцільне зазначити, що правомірність рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 09.08.2022 № 361 підтверджена рішенням суду у справі № 120/10443/24, яке набрало законної сили.

Із урахуванням вищевикладених норм законодавства, враховуючи, відсутність законодавчо передбаченого порядку взаємозарахування відповідних сум заборгованості між пенсіонером та пенсійним фондом та кардинально різної природи правовідносин з приводу виникнення таких видів заборгованості, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог позивача.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні цього позову.

Підстави для присудження судових витрат на користь позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 15.12.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович