Справа № 420/15983/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 3739-2545/Т-02/8-1500/25 від 13.02.2025 р. про відмову в перерахунку пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 за віком та зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. згідно записів трудової книжки від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року. У відповідь на заяву позивача, відповідач надав рішення про відмову у перерахунку пенсії № 3739-2545/Т-02/8-1500/25 від 13.02.2025 р., в якому зазначено, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії оскільки в електронній пенсійній справі відсутня інформація про користування пільгами, передбаченими вищевказаними нормативними актами, та про укладання трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та на місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відсутні, тому відсутні підстави зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. згідно записів трудової книжки від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 в кратному обчислені. Позивач не згоден з таким рішенням відповідача, тому, звертається до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 23.05.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

09.06.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що надання пільг щодо зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі, і місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при розрахунку стажу, що дає право на призначення пенсії за віком можливо лише за умови укладення трудового договору строком на 3 роки, що прямо передбачено нормою закону. Зважаючи на те, що позивачем до позовної заяви не додано укладення трудового договору строком на 3 роки, відсутні законні підстави для зарахування до страхового стажу в полуторному розмірі спірні періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі періоди. Враховуючи викладене, Головне управління діяло в межах та у спосіб, що визначені чинним законодавством, як того вимагає ст.19 Конституції України.

З урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області та з 09.01.2019 р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію позивачу призначена, виходячи із страхового стажу 28 років 10 місяців 12 днів, все періоди зараховано без кратного обчислення.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 за віком та зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. згідно записів трудової книжки від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року.

Листом від 13.02.2025 р. № 3739-2545/Т-02/8-1500/25 відповідач повідомив позивача про те, що оскільки в електронній пенсійній справі відсутня інформація про користування пільгами, передбаченими вищевказаними нормативними актами, та про укладання трудового договору про роботу в районах Крайньої Півночі та на місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відсутні, відсутні підстави зарахувати періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. згідно записів трудової книжки від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 в кратному обчислені.

Трудова книжка позивача від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 містить наступні записи про спірні періоди трудової діяльності:

записи № 1-2 (стр. 2-3) період трудової діяльності з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р. на посаді чорноробочого по 3 розряду на ділянці № 2 на час проходження виробничої практики;

записи № 3-4 (стр. 4-5) період трудової діяльності з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р. на посаді підземного чорноробочого очисного забою 4 розряду добувної ділянки № 11 на період проходження виробничої практики в шахті "Юр-Шор";

записи № 6-7 (стр. 6-7) період трудової діяльності період трудової діяльності з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р. на посаді підземного чорноробочого очисного забою 5 розряду добувної ділянки № 11 на період проходження виробничої практики в шахті "Юр-Шор";

записи № 8-9 (стр. 6-9) період трудової діяльності з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р. на посаді підземного прохідника 4 розряду на ділянці підготовчих робіт в шахті "Воргашовська" (Воркута, Комі, срср);

записи № 10-11 (стр. 8-9) період трудової діяльності з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. на посаді підземного чорноробочого очисного забою 5 розряду добувної ділянки № 11 на період проходження виробничої практики в шахті "Юр-Шор";

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку періодів роботи ОСОБА_1 в кратному розмірі протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.ст.22, 64 Конституції України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 р., ратифікована Законом України від 14.09.2006 р. № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 р. (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно ст.1 Закону №1788-XII, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За ч 1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до ч.4 ст.24 Закон № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до пункту 5 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.1991 р. на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029.

Відповідно до п.110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Відповідно до пункту "д" статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. № 1908-VII "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., а саме зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 р. за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Згідно з п.п.1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Президії Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 р. № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" і від 26.09.1967 р. "Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р., з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967 р., надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 р. та від 29.09.1967 р. та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р. "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

При цьому основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є її трудова книжка. Також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема архівною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 266/258/16-а.

Крім того, у постановах від 15.01.2021 р. у справі № 348/2319/16-а, від 10.01.2019 у справі № 352/1612/15а та від 18.06.2020 р. у справі № 537/1415/17 Верховний Суд зазначив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відтак суд приходить до висновку про достатність одного із перерахованих документів, а не їх сукупності.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що трудова книжка позивача від 29.05.1978 р. серії НОМЕР_1 містить наступні записи про спірні періоди трудової діяльності ОСОБА_1 : записи № 1-2 (стр. 2-3) період трудової діяльності з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р. на посаді чорноробочого по 3 розряду на ділянці № 2 на час проходження виробничої практики; записи № 3-4 (стр. 4-5) період трудової діяльності з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р. на посаді підземного чорноробочого очисного забою 4 розряду добувної ділянки № 11 на період проходження виробничої практики в шахті "Юр-Шор"; записи № 6-7 (стр. 6-7) період трудової діяльності період трудової діяльності з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р. на посаді підземного чорноробочого очисного забою 5 розряду добувної ділянки № 11 на період проходження виробничої практики в шахті "Юр-Шор"; записи № 8-9 (стр. 6-9) період трудової діяльності з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р. на посаді підземного прохідника 4 розряду на ділянці підготовчих робіт в шахті "Воргашовська" (Воркута, Комі, срср);

Отже, позивач в періоди з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. працював в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, що підтверджується трудовою книжкою.

Разом з тим відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки (у частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи вже були предметом судового розгляду. При цьому суд зауважує, що відповідачем не заперечується той факт, що позивач працював в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, а доводи пенсійного органу мотивовані лише тим, що позивач не надав трудових договорів про періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, для пільгового обчислення страхового стажу, що, однак, не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів, враховуючи відомості з трудової книжки позивача та додатково надані документи.

За таких обставин, відмовляючи позивачу у зарахуванні означеного спірного періоду трудової діяльності до страхового стажу із застосуванням кратного коефіцієнта, відповідач діяв протиправно, а отже спірний період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5).

При цьому, суд враховує, що відповідач відмовив позивачу здійсненні перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року листом від 13.02.2025 р. № 3739-2545/Т-02/8-1500/25, рішення про відмову як таке, за формою, передбаченою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, відповідачем не приймалось.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком та зарахувати спірні періоди роботи в кратності один рік за півтора року, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 р. № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, враховуючи, що позивачем виконано всі умови, визначені законом для перерахунку пенсії із зарахуванням спірних періодів роботи в кратності один рік за півтора року, а в судовому порядку встановлено факту протиправної поведінки відповідача, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку дискреції органу публічної влади.

Згідно з вимогами ч.4 ст.45 Закону № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З урахуванням наведеного, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж у пільговому обчисленні за періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5) та здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням вимог ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з неправильним формулюванням способу захисту порушених прав, що не впливає на розмір судового збору, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) щодо відмови ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. в кратності прирівняних до районів Крайньої Півночі один рік за півтора року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) страховий стаж у пільговому обчисленні за періоди роботи з 15.09.1978 р. по 18.07.1978 р., з 22.03.1979 р. по 20.04.1979 р., з 04.06.1981 р. по 28.07.1981 р., з 10.01.1981 р. по 20.10.1981 р., з 22.10.1981 р. по 01.07.1982 р. у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців (коефіцієнт 1,5) та здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням вимог ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко