Справа № 640/25988/19
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року справа № 640/25988/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу № 640/25988/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № .

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на таке. Позивач вказує, що наказ про проведення фактичної перевірки від 08.08.2019 № 1638 є незаконним, оскільки оформлений неналежним чином, так як не містить вичерпного переліку відомостей, з урахуванням положень пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Також зазначає, що додаток до наказу, як і сам наказ не вручався уповноваженим посадовим особам товариству у встановлений законом спосіб та строк до початку перевірки. Крім того посилається на те, що відповідно до змісту акта перевірки фактична перевірка на підставі направлень на перевірку від 21.08.2019 № 1319, № 1320 повинна здійснюватися за адресою: Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1-а. Однак, всупереч вимогам податкового законодавства вказані направлення на перевірку за вказаною адресою не пред`являлись. Також зазначає, що оскільки акт перевірки від 22.08.2019 № 462/10-36-40-00-10/41550041 не було отримано у встановленому порядку за місцем проведення перевірки, що свідчить про не вручення позивачу акта перевірки у встановленому, порядку та у спосіб, що передбачений законом. Крім того, контролюючим органом не було долучено до спірного податкового повідомлення-рішення передбачений законом розрахунок податкового зобов`язання товариства, що, на думку позивача, свідчить про порушення порядку винесення податкового-повідомлення рішення. Також позивач посилається на те, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про порушення товариством вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР, оскільки зробило висновки про допущенні позивачем порушення на підставі даних інформаційної системи органу ДФС України, а не на підставі первинних та інших документів платника податків. Крім того, під час проведення регламентних робіт з ремонту, налаштування та оновлення програмного забезпечення через СЕККА АЗС версії MX 707.01 з модемом ND-DE, касового апарату моделі ND-797.01 зав. № НТ00001920, фіск. № , що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А в періоді з 01.07.2019 по 04.07.2019 були проведенні деякі фіскальні чеки, в тому числі з відображення реалізації скрапленого газу в кількості 65,57 л. на загальну суму 799,95 грн та роздрібна торгівля пальним, у тому числі скрапленим газом ТОВ «Оптіма Енерджі» фактично не здійснювалась. Тому, позивач у зазначений період не здійснювало і не могло здійснювати відпуск палива та скрапленого газу на АЗС, про що відсутня належна та документально підтверджена фіксація контролюючого органу таких фактів саме і місцем проведення перевірки (АЗС), що свідчить про недостовірність викладених даних в акті перевірки. Дотримання позивачем вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР підтверджується реєстрацією товариством у Реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового з 07.12.2017 № 3076 та виданої ГУ ДФС у Київській області ліцензії № 1900498 на право роздрібна торгівля пальним за вказаною вище адресою.

26.02.2020 представник ГУ ДПС у Київській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що допуск до фактичної перевірки відбувся, про що свідчать направлення на перевірку з підписом оператора АЗС ОСОБА_1 та акт фактичної перевірки № 462/10-36-40-00-10/41550041 від 22.08.2019 (бланк № 003360). При цьому, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Вказує, що ГУ ДФС у Київській області пред`явлені документи, визначені п. 81.1 ст. 81 ПК України, оператору Павленко Ю. О. Вказана особа ознайомилась з направленнями та отримала копію наказу про проведення перевірки, про що власноручно зробила відмітку в направленнях на проведення фактичної перевірки. Перевіркою встановлено факт реалізації пального (скрапленого газу), зокрема, 65,57 л. по ціні 12,20 грн за літр на загальну суму 799,95 грн, що підтверджується електронною копією розрахункового документа, що міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, поданого до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку від 01.07.2019, чим порушив ст. 15 Закону № 481/95-ВР. ГУ ДФС у Київській області складено акт від 22.08.2019 № 462/10-36-40-00-10/41550041. Від підписання та отримання другого примірника акта перевірки оператор ОСОБА_1 відмовився, про що складений відповідний акт. Акт про результати фактичної перевірки зареєстрований 22.08.2019 в ГУ ДФС у Київській області у журналі реєстрації актів перевірок за № 462/10-36-40-00-10/41550041, який направлено платнику листом від 23.08.2019 № 29699/10/36-40-00-10 і отримано представником підприємства 30.08.2019. Позивач не подавав заперечення на висновки акта фактичної перевірки. За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у Київській області прийняло податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № , згідно з яким до позивача застосовано фінансові санкції у сумі 250 000 грн за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії. Зазначене податкове повідомлення-рішення з розрахунком фінансових санкцій відправлено позивачу 20.09.2019. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

13.03.2020 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти викладений у відзиві обставин та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на аналогічні доводи, викладені в позовній заяві, та стверджуючи, що відповідач не спростував кожен із аргументів, наведений позивачем у позовній заяві, зокрема щодо незаконності наказу про проведення фактичної перевірки; порушення контролюючим органом умов та порядку допуску до проведення фактичної перевірки; порушення вимог щодо оформлення акту фактичної перевірки; недотримання контролюючим органом процедурних вимог Податкового кодексу України щодо вручення акту перевірки; невідповідність змісту та висновку акта фактичної перевірки дійсним (фактичним) обставинам.

06.12.2021 позивач подав до суду письмові пояснення, в яких звертає увагу суду на судову практику, зазначену в постановах Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 400/4113/19, від 26 грудня 2020 року у справі № 520/13020/19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/1395/20, від 08 липня 2021 року у справі № 580/1212/20,від 28 січня 2021 року у справі № 120/4046/19-а, від 09 березня 2021 року у справі № 520/13143/19,від 25 травня 2021 року у справі № 340/921/20, від 27 липня 2021 року у справі № 260/1729/19. Зазначає, що при оцінці питання правомірності накладення фінансових санкцій на суб`єкта господарювання за здійснення діяльності із торгівлі пальним з 1 липня 2019 року без відповідної ліцензії, слід врахувати, що була відсутня об`єктивна можливість отримати ліцензію з 1 липня 2019 р., а відповідні нормативно-правові акти, які регулювали порядок отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним набрали чинності саме із вказаної дати, в той час як органу ліцензування Закон встановлює 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії, а тому отримання ліцензії з 1 липня 2019 р. було неможливо, що за таких умов звільняє платника від відповідальності та є прикладом порушення органами виконавчої влади принципу «належного урядування», які призвели до перешкод в господарюванні для добросовісних платників.

11.12.2025 відповідач ГУ ДПС у Київській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що ГУ ДПС у Київській області, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № , яким до ТОВ «Оптіма Енерджі» застосовано штрафні (фінансові) санкцій (штраф) у розмірі 250 000 грн діяв в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою від 21.01.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з ліквідацією Окружного адміністративного суду міста Києва справу передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду. Справа передана шляхом автоматизованого розподілу судді Гаращенку В. В.

Ухвалою від 20.01.2025 суддя прийняв до свого провадження матеріали адміністративної справи № 640/25988/19 та вирішив розгляд справи проводити спочатку у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою від 27.11.2025 суд замінив відповідача у справі з Головного управління ДПС у Київській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області (ЄДРПОУ ВП - 44096797).

Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі» () зареєстровано як юридична особа 30.08.2017. Основний вид діяльності: 47.30 Роздрібна торгівля пальним. Інші види діяльності: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 42.11 Будівництво доріг і автострад, 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій, 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Головним управлінням ДФС у Київській області 21.08.2019 на підставі наказу від 08.08.2019 № 1638 «Про проведення фактичних перевірок» та направлень від 21.08.2019 № 1319, 1320 проведена фактична перевірка АЗС за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт Калинівка, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А, що належить ТОВ «Оптіма Енерджі», з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції.

Відповідно до акта від 21.08.2019 № б/н про відмову від підписання акта перевірки після ознайомлення з актом перевірки від 21.08.2019 № бланку 003360 оператор АЗС ОСОБА_1 відмовився від підписання акта перевірки.

Відповідно до акта від 21.08.2019 № б/н про відмову від отримання акта перевірки після ознайомлення з актом перевірки від 21.08.2019 № бланку 003360 оператор АЗС ОСОБА_1 відмовився від отримання примірника акта перевірки.

За результатами проведеної перевірки відповідач склав акт про результати фактичної перевірки від 22.08.2019 № 462/10-36-40-00-10/41550041. Перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Перевіркою встановлено факт реалізації 01.07.2019 скрапленого газу СПБТ у кількості 65,57 л по ціні 12,20 грн за літр на загальну суму 799,95 грн, що підтверджується електронною копією розрахункового документа, що міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, поданого до органів ДФС по дротових або бездротових каналах зв`язку від 01.07.2019 за відсутності діючої ліценції на право роздрібної торгівлі пальним.

На підставі акта перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 250 000 грн за порушення ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Позивач оскаржив до ДПС України зазначене податкове повідомлення-рішення, однак рішенням від 06.12.2019 № 12074/6/99-00-08-05-05 ДПС України залишила без змін ППР, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 20.09.2019 № , позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно із п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу .

Як свідчать матеріали справи, контролюючий орган на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, згідно з наказом від 08.08.2019 № 1638 «Про проведення фактичних перевірок» та направленнями від 21.08.2019 № 1319, 1320 провів 21.08.2019 фактичну перевірку АЗС за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт Калинівка, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А, що належить ТОВ «Оптіма Енерджі» з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції, за результатами якої склав акт про результати фактичної перевірки від 22.08.2019 № 462/10-36-40-00-10/41550041.

Суд врахував, що у витягу з додатку до наказу ГУ ДФС у Київській області від 08.08.2019 № 1638 зазначені: найменування контролюючого органу - ГУ ДФС у Київській області; адреса об`єкту перевірки: Броварський район, смт. Калинівка, с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А; мета перевірки; вид перевірки; підстава для проведення перевірки п.п. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України; найменування та реквізити суб`єкта господарювання - товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі»; тривалість перевірки - 21.08.2019 - 10 діб; період діяльності, який буде перевірятися - згідно з ст. 102 Податкового України.

Наказ ГУ ДПС у Київській області від 08.08.2019 № 1638 підписаний першим заступником начальника О. Кучеренком та на наказі наявна печатка контролюючого органу.

З матеріалів справи вбачається, що допуск до фактичної перевірки відбувся, що підтверджується підписом оператора АЗС ОСОБА_1 в направленні на перевірку та актом фактичної перевірки від 22.08.2019 № 462/10-36-40-00-10/41550041 (бланк № 003360).

Суд зауважує, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Таким чином, оскільки допуск до проведення фактичної перевірки ТОВ «Оптіма Енерджі» відбувся, а контролюючим органом фактично реалізовано свою компетенцію на проведення такої перевірки та оформлення її результатів, то дії контролюючого органу щодо призначення та проведення розглядуваної перевірки не є таким, що порушують права позивача.

Суд зазначає, що позивач, фактично допустивши посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, тим самим втратив своє право на оскарження наказу про проведення перевірки, скасування якого за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав товариства, оскільки права права останнього можуть порушити лише наслідки проведення такої перевірки та винесені за її наслідками відповідні рішення.

Таких же правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справі № 820/9191/13-а, від 24.01.2019 у справі № 826/13963/16.

Надаючи оцінку доводам позивача та запереченням відповідача в частині правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі Закон № 481/95-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР серед іншого надано визначення таким поняттям:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 № 2628-VІІІ внесені зміни до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: частини першу і четверту статті 15 викладено у такій редакції: «Імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії».

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 2628-VІІІ останній набирає чинності з 1 січня 2019 року, крім, зокрема, підпункту 6 (щодо змін до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"), підпункту 17 (щодо змін до Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності") пункту 2 розділу II цього Закону, що набирають чинності з 1 липня 2019 року.

Одночасно Законом № 2628-VІІІ доповнено частину другу статті 17 Закону № 481/95-ВР, за якою до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Ст. 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що імпорт, експорт алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності без ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі Закон № 222-VIII, у редакції, на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №222-VIII (у редакції з 01.07.2019), ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності, як, зокрема, виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Частиною першою статті 8 Закону № 222-VIII (у редакції на 01.07.2019) у разі запровадження ліцензування нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності або нової частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття .

Згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 222-VIII у разі внесення змін до нормативно-правових актів у сфері ліцензування, передбачається достатній для реалізації цих змін строк, але не менш як два місяці.

Частиною другою статті 20 Закону № 222-VIII встановлено, що у разі відсутності ліцензійних умов провадження відповідного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, відповідальність за провадження такої господарської діяльності без ліцензії не застосовується.

Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» територіальні органи ДФС визначено органом ліцензування господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального. Вказана постанова набрала чинності 1 липня 2019 року.

З 1 липня 2019 року набрали чинності норми Закону № 481/95-ВР щодо ліцензування роздрібної та оптової торгівлі пальним. З цієї дати роздрібна і оптова торгівля пальним, зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

У разі торгівлі пальним без наявності ліцензії до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Зважаючи на положення абзацу четвертого пункту 4 частини першої статті 3, частини першої статті 8 Закону № 222-VIII при запровадженні ліцензування роздрібної та оптової торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктом господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Закон № 2628-VІІІ, яким внесені зміни в тому числі до Законів № 481/95-ВР, № 222-VIII, прийнятий Верховною Радою України 23 листопада 2018 року, опублікований 12 грудня 2018 року, набрав чинності з 1 січня 2019 року, крім зокрема норм підпункту 6 (щодо змін до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»), підпункту 17 (щодо змін до Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності») пункту 2 розділу II цього Закону, що набирали чинності з 1 липня 2019 року.

Листом Державної фіскальної служби від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» доведено територіальним органам - головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензії на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12.06.2019. При цьому Головні управління ДФС у областях та м. Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01.07.2019.

Виходячи із норм Закону № 481/95-ВР та листа Державної фіскальної служби від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17, суд врахував, що відповідач мав право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним з 01.07.2019, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

При цьому, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 27.07.2021 у справі № 260/1729/19, надаючи оцінку відповідним правовідносинам, звертала увагу на нечіткість врегульованих відносин, оскільки початок видачі ліцензії органом ліцензування та відповідальність за провадження роздрібної (оптової) торгівлі пальним без ліцензії припадають на один день, що є штучно створеною перешкодою в господарюванні для добросовісних платників.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Суд зауважує, що фактично отримати ліцензію для здійснення роздрібної або оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 1 липня 2019 року, що є днем набранням чинності норм Закону № 2628-VІІІ щодо ліцензування, в тому числі й щодо відповідальності за торгівлю пальним без ліцензії.

Так, відповідно до ліцензії позивача на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900498; дата реєстрації: 12.08.2019; термін дії: з 12.08.2019 по 12.08.2024 (а. с. 54, 55).

За змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібне торгівлі пальним видаються не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Однак, зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади (КМУ, ДФС) щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набранні чинності норм Закону № 2628-УІІІ щодо ліцензування, призвело б до необхідності зупинення діяльності суб`єкта господарювання.

Зазначені дії органів виконавчої влади є прикладом порушення ними принципу «належного урядування», які призвели до перешкод господарюванні для добросовісних платників податків.

Ураховуючи наведене, затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю нормативно визначеного порядку отримання таких ліценцій станом не день набрання чинності Законом № 2628-VІІІ - 1 липня 2019 року.

Суд вважає, що втручання держави у майнові права позивача визнано непропорційним, оскільки на момент порушення держава не забезпечила необхідного правового регулювання та умов для законної господарської діяльності. Відповідний перехідний період було запроваджено пізніше, без зворотної дії в часі, що унеможливлює визнання притягнення до відповідальності законним та пропорційним.

Ці обставини спростовують правомірність притягнення позивача до відповідальності за відсутність ліцензії 1 липня 2019 року, оскільки це був перший день, коли законодавство лише надало можливість її отримати.

Суд врахував, що у постановах Верховного Суду від від 22 грудня 2020 року у справі № 400/4113/19, від 26 грудня 2020 року у справі № 520/13020/19, від 28 жовтня 2021 року у справі № 160/1395/20, від 08 липня 2021 року у справі № 580/1212/20,від 28 січня 2021 року у справі № 120/4046/19-а, від 09 березня 2021 року у справі № 520/13143/19,від 25 травня 2021 року у справі № 340/921/20, від 27 липня 2021 року у справі № 260/1729/19, зазначено про встановлення контролюючим органом в актах фактичних перевірках фактів реалізації пального без наявності відповідної ліцензії, в періоді з 01 липня 2019 року по 13 липня 2019 року та застосовано до позивача згідно ст. 17 Закону № 481/95-ВР штрафі у розмірі 250 000 грн.

Суд констатує, що спори у зазначених постановах Верховного Суду є аналогічними до справи, що розглядається (№ 640/25988/19) за обставинами та правовідносинами. Предметом розгляду є факт застосування до ТОВ «Оптіма Енерджі» штрафу у 250 000 грн згідно зі ст. 17 Закону № 481/95-ВР за реалізацію пального без ліцензії 01.07.2019.

Водночас слід врахувати, що акт перевірки зафіксував продаж палива ТОВ «Оптіма Енерджі» 01.07.2019 без відповідної ліцензії. Ці події відбулися за відсутності ліцензійних умов та фізичної можливості отримання дозволу, тоді як Закон № 481/95-ВР надає органу ліцензування до 20 днів на розгляд заяви. Це свідчить про створення перешкод у господарській діяльності для сумлінних платників податків та неправомірне накладення фінансових санкцій згідно зі ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Матеріали справи підтверджують, що ТОВ «Оптіма Енерджі», діючи як добросовісний суб`єкт господарювання, звернулося за отриманням ліцензії після того, як набрав чинності Закон № 2628-VIII. Факт підтверджується наявністю у позивача ліцензії № 1900498 на торгівлю пальним за адресою с. Квітневе, вул. Гоголівська, 1А.

Ураховуючи зазначене, при оцінці правомірності штрафних санкцій за торгівлю пальним без ліцензії з 1 липня 2019 року суд врахував відсутність об`єктивної можливості її отримання. Відповідні нормативно-правові акти набрали чинності саме в цей день, тоді як Закон № 481/95-ВР встановлює 20-денний термін для розгляду заяв. Неможливість отримання ліцензії на вказану дату звільняє платника від відповідальності та свідчить про порушення органами влади принципу «належного урядування» і створення перешкод для сумлінного бізнесу.

Суд визнає, що затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю законодавчо визначеного порядку отримання таких ліценцій станом на день набрання чинності Законом № 2628-VIII.

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, суд бере до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною. Необхідний перехідний період був уведений в дію, проте ретроспективної дії таким положенням законодавець не надав. Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № прийняте відповідачем не на підставі та не у межах повноважень визначених Конституцією та законами України, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення та, відповідно, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Частина друга статті 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3 750,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 3 750,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 20.09.2019 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв 72-ї Бригади, буд. 12, код ЄДРПОУ ВП 44096797) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма Енерджі» (04116, м. Київ, вул. Гаврилишина Богдана, буд. 7, оф. 714, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО