Справа № 320/56229/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 грудня 2025 року Київ № 320/56229/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

17.11.2025 позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі заяви від 01.04.2024.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону.

У порушення частини шостої статті 161 Кодексу, до позовної заяви не додано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до прохальної частини позову, позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі заяви від 01.04.2024.

При цьому, із цим позовом звернулася до суду 17.11.2025.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Так під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатись про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Як стверджує позивач у позовній заяві, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12.12.2024, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2025 у справі № 500/6397/24, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 28 від 09.04.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії в частині незарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», 6 років 2 місяці 10 днів у період з 16.09.1983 по 29.07.1994.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», 6 років 2 місяці 10 днів у період з 16.09.1983 по 29.07.1994.

Відмовлено в задоволенні інших вимог.

Вирішено питання про судові витрати.

Як убачається зі змісту рішення суду у справі № 500/6397/24, позивач просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу за вислугу років періоди роботи з 16.09.1983 по 29.07.1994.

Таким чином, спірні правовідносини щодо розгляду заяви позивача від 01.04.2024 були предметом розгляду у справі № 500/6397/24, у якій ухвалено рішення по суті позовних вимог, і, у частині зобов`язання повторно розглянути заяву від 01.04.2024 про призначення пенсії відмовлено.

Відмова мотивована тим, що оскільки період роботи безпосередньо в польових умовах протягом півроку або більше півроку зараховується за рік роботи, менше півроку за фактичною тривалістю, то стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, станом на 10.10.2017, відповідно до довідки від 27.03.2024 № 11-1103/24, виданої державним геофізичним підприємством «Укргеофізика», становить 6 років 2 місяці 10 днів (менше 10 років), що є недостатнім для призначення пенсії на підставі пункту «б» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону № 213-VІІІ.

Позивач у названій частині рішення суду у справі № 500/6397/24 в апеляційному порядку не оскаржувала, тож погодилася з його змістом.

У подальшому, після ухвалення названого рішення суду, представник позивача повторно звернувся з адвокатським запитом про вирішення спірного питання, яке вже вирішено судом, та отримали відповідь відповідача у формі листа від 29.10.2025 № 2600-0309-8/189591, з якою і пов`язують порушення прав позивача.

При цьому суд констатує, що отримання позивачем листа відповідача не може змінювати момент, з якого позивач повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, з якого позивач в особі представника почала вчиняти повторні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки між датою, з якої слід здійснити призначення пенсії на підставі заяви від 01.04.2024, зверненням до відповідача та в подальшому до суду (17.11.2025) пройшов один рік і сім місяців.

У силу вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Із позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали;

- пояснення підстав обґрунтування позовних вимог рішенням суду у справі № 500/6397/24, яким констатовано відсутність права на призначення пенсії відповідно до заяви від 01.04.2024 та заявленими у цьому позові вимогами про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі заяви від 01.04.2024.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Скрипка І.М.