Справа № 127/28641/25
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/248/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Олійник Андрій Михайлович, до поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Дмитра Олеговича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

вимоги позивача: скасувати постанову поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Дмитра Олеговича серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Олійник Андрій Михайлович, з позовною заявою до поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Дмитра Олеговича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою серія ЕНА № 5649444 від 05.09.2025 року у справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 340,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з тим, що водій, керуючи транспортним засобом OPEL CORSA, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті в м. Калинівка рухався зі швидкістю 78 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 28 км/год. Позивач вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, враховуючи істотні порушення порядку розгляду справи. Зокрема працівник поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим позбавив позивача можливості скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та не дотримався вимог ст.ст.278, 279 КУпАП. Крім того, вимірювання швидкості здійснювалось приладом TruCam, який не був стаціонарно встановлений. Позивач також додатково зауважує, що автомобіль працівників поліції не був обнесений огороджувальними фішками. На переконання позивача, все вказане вище свідчить про неналежність та недопустимість дій працівників поліції. Наполягає на тому, що швидкості не перевищував, а дії поліцейського порушують гарантії об`єктивного та справедливого розгляду справи, передбачені КУпАП та Законом України «Про Національну поліцію».

10.09.2025 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов відзив Департаменту патрульної поліції на позовну заяву ОСОБА_1 , за змістом якого 05.09.2025 року близько 09 год. 15 хв. нарядом батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП під час несення служби на 282 км. АД М 21 Хмільницького району Вінницької області за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001007) виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу OPEL CORSA, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 78 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 28 км/год, чим порушив пункт 12.4 ПДР. Водієм виявився ОСОБА_1 , 1982 року народження.

У відповідності до положень статті 222 КУпАП, поліцейський взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старший сержант поліції Ільченко Дмитро Олегович, як посадова особа, яка має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. за статтею 122 КУпАП, оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Встановивши всі обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення. Після цього, поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП старшим сержантом поліції Ільченком Д.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5649444 від 05.09.2025 року з накладенням на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 340 грн.

Тож, як зазначає відповідач, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 5649444 від 05.09.2025 року є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню.

На підтвердження доводів, викладених у відзиві, відповідачем також долучено відео з портативного відеореєстратора інспектора поліції, а також фото та відео з приладу TruCAM.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що відповідно до постанови поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Д.О. серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року, водій ОСОБА_1 05.09.2025 о 09:11:48 год в м. Калинівка, на 282 км траси М21, керуючи транспортним засобом OPEL CORSA, д.н.з. НОМЕР_2 , в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 рухався зі швидкістю 78 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості на 28 км/год (швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС001007; портативний відеореєстратор 471832, 476159), чим порушив п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеку, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ, і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулює Закон України «Про дорожній рух».

Стаття 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху визначає осіб, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Тож учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України на учасників дорожнього руху покладено обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За змістом п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Дані положення знайшли своє відображення в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, відповідно до пункту 2 розділу ІІІ якої постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 78 км/год в населеному пункті, чим порушив п.12.4 ПДР.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 наявність події правопорушення заперечує та зазначає про істотні порушення порядку розгляду справи, зокрема про незаконний, на його переконання, розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, що призвело до порушення прав, передбачених ст.268 КУпАП, недотримання інспектором вимог ст.ст.278, 279 КУпАП, а також про здійснення вимірювання швидкості приладом TruCam, який не був стаціонарно встановлений, що також вважає порушенням.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, Департаментом патрульної поліції разом з відзивом на позовну заяву надано відеозапис та фотознімок екрану з лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС001007), на яких зафіксовано автомобіль позивача OPEL CORSA, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухається по автодорозі М21, 282 км, зі швидкістю 78 км/год. Замір швидкості здійснений на відстані 364,6 м, що відповідає інструкції з експлуатації.

Щодо законності застосування приладу вимірювання швидкості руху TruCAM у ручному режимі суд зазначає наступне.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису .

Згідно статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 використовується у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та є засобом вимірювальної техніки. Відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Таким чином, суд не приймає доводи позивача щодо неправомірності застосування приладу TruCam LT1 20/20 в ручному режимі.

Окрім того, як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора, на місці зупинення працівниками патрульної поліції автомобіля OPEL CORSA, д.н.з. НОМЕР_1 , водія було проінформовано про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. При цьому фактичні обставини справи, зокрема керування транспортним засобом в межах населеного пункту зі швидкістю 78 км/год, позивачем не заперечувалися, жодних заяв/клопотань не заявлялося.

Також варто зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) від 01.07.2015 щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені ст. 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до ст. 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у ст. 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у ст. 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП. У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку НКР, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що посадові особи мають виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення правил дорожнього руху, зокрема ст.122 КУпАП, на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення та вручення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тож в даному випадку, доводи про порушення інспектором вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП також не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження та спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Отже, на переконання суду, постанова поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Д.О. серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є законною, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 33, 122, 222, 245, 247, 251, 258, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72-77, 90, 132, 229, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Олійник Андрій Михайлович, до поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ільченка Дмитра Олеговича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №5649444 від 05 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2025 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК