Справа № 380/6040/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6040/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу Львівського комунального підприємства Львівелектротранс до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства Львівелектротранс місцезнаходження: 79013, Львівська обл., місто Львів, вул. Ак. Сахарова, будинок 2 (далі позивач) до Державної аудиторської служби України , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4 (далі відповідач), в якій позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної аудиторської служби України, що викладені у листі від 31.12.2024 № 002000-114/16381-2024 Про вимогу щодо усунення виявлених порушень.

Ухвалою від 19.05.2025 суддя залишила позовну заяву без руху та встановила строк дял усунення недоліків.

Ухвалою від 01.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що на адресу позивача надійшов лист від Державної аудиторської служби України від 31.12.2024р. № 002000-114/16381-2024 «Про вимогу щодо усунення виявлених порушень». Зазначає, що вимога не містить визначення конкретних дій, обов`язкових до виконання позивачем для усунення виявлених порушень, оскільки в ній зазначено: «Вимагаємо забезпечити відшкодування (повернення, перерахування) до міського бюджету коштів на суму 10 000 000,00 грн, використаних із порушенням вимог законодавства, відповідно до статей 1166 та 1212 Цивільного кодексу України. Забезпечити відшкодування на користь ЛКП «Львівелектротранс» вартості навчання на суму 859 028,89 грн відповідно до статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України, пункту 3.2.1 Договорів суб`єкта господарювання із слухачем.». Вважає таку вимогу необґрунтованою, безпідставною та такою, які суперечать положенням закону, відтак підлягають визнанню протиправними та скасуванню в судовому порядку.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до пункту 9.17 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на IV квартал 2024 року та на підставі направлень від 03.12.2024 № 1582-нк, № 1583-нк, виданих заступником Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В., начальнику відділу контролю в соціальній та гуманітарній галузі Департаменту контролю за місцевими бюджетами Держаудитслужби Форсюку В.О. та начальнику відділу контролю органів місцевого самоврядування Департаменту контролю за місцевими бюджетами Держаудитслужби Ткачу О.М., проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» за період з 01.07.2022 по 31.10.2024. Повідомлення про початок проведення ревізії надіслано підприємству листом від 27.11.2024 № 002000-14/14887-2024. За результатами контрольного заходу складено акт ревізії від 20.12.2024 № 002000-24/46, який підписано посадовими особами підприємства без заперечень.

Однак вказує, що під час проведення ревізії підприємством не забезпечено відшкодування в повному обсязі встановлених порушень, з огляду на що відповідно до пункту 46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою України, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 № 550, відтак Держаудитслужба з метою забезпечення усунення виявлених порушень ЛКП «Львівелектротранс» листом від 31.12.2024 № 002000-14/16381-2024 надіслала вимоги щодо їх усунення.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Відповідно до пункту 9.17 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на IV квартал 2024 року та на підставі направлень від 03.12.2024 № 1582-нк, № 1583-нк, виданих заступником Голови Держаудитслужби Солянік Ю.В., начальнику відділу контролю в соціальній та гуманітарній галузі Департаменту контролю за місцевими бюджетами Держаудитслужби Форсюку В.О. та начальнику відділу контролю органів місцевого самоврядування Департаменту контролю за місцевими бюджетами Держаудитслужби Ткачу О.М., проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» за період з 01.07.2022 по 31.10.2024.

За результатами контрольного заходу складено акт ревізії від 20.12.2024 № 002000-24/46 окремих питань фінансово-господарської діяльності Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» за період з 01.07.2022 по 31.10.2024.

З метою забезпечення усунення виявлених порушень ЛКП «Львівелектротранс» листом від 31.12.2024 № 002000-14/16381-2024 надіслала вимоги щодо їх усунення.

Позивач, вважаючи таку вимогу протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення №43 Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

Як визначено пунктом 7 Положення №43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з реалізацією територіальним органом Держаудитслужби своїх повноважень, у відповідності до положень Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон №2939-XII).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю, серед іншого, надається право:

- перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо) (пункт 1);

- пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства (пункт 7);

- порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пункт 8).

Частиною четвертою статті 11 Закону №2939-XII передбачено, що проведення планових виїзних ревізій здійснюється органами державного фінансового контролю одночасно з іншими органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів. Порядок координації проведення планових виїзних перевірок органами виконавчої влади, уповноваженими здійснювати контроль за нарахуванням і сплатою податків та зборів, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьою статті 2 Закону №2939-XII порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі Порядок №550).

Відповідно до приписів Порядку №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому (пункт 45). Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, та у разі надходження заперечень до нього - не пізніше ніж 10 робочих днів після надсилання висновків на такі заперечення об`єкту контролю надсилається вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування (пункт 46).

Пунктом 35 Порядку №550 визначено, що акт ревізії містить констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, визначений у разі наявності в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об`єкту контролю внаслідок таких порушень.

Відповідно до Пункту 1.3 Порядку взаємодії органів державної контроль-ревізійної служби, органів прокуратури, внутрішніх справ, Служби безпеки України, затвердженого спільним наказом від 19.10.2006 №346/1025/685/53, матеріальна шкода (збитки) втрата активів чи недоотримання належних доходів об`єктом контролю та/або державою, що сталися внаслідок порушення законодавства об`єктом контролю шляхом дій або бездіяльності його посадових (службових) осіб; - втрата активів безповоротне зменшення активів через: перерахування (сплату) коштів; відчуження, недостачу, знищення (псування) чи придбання неліквідного (зіпсованого) майна; втрату боржника у зобов`язанні; зменшення частки державної (комунальної) власності у статутному фонді господарського товариства; - розмір матеріальної шкоди (збитків) вартість втрачених активів або недоотриманих доходів, яка визначається за даними бухгалтерського обліку і фінансової звітності об`єкта контролю або експертною оцінкою та іншими визначеними законодавством способами.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 03.02.2016 №43 (далі Положення №43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (пункт 1). Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (пункт 7).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- здійснює контроль на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі підконтрольні установи) (підпункт 2 пункт 4);

- реалізує державний фінансовий контроль через здійснення: державного фінансового аудиту; перевірки закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель (підпункт 3 пункт 4);

- вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункт 4).

Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право:

- пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 16 пункт 6);

- у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23 пункт 6).

Зазначені положення кореспондуються з нормами статті 10 Закону №2939-XII, відповідно до яких органу державного фінансового контролю надається право:

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пункт 10);

- при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (пункт 13).

Отже, за результатами ревізії відповідач може пред`явити до об`єкта контролю вимогу. Вимога Держаудитслужби є рішенням суб`єкта владних повноважень пред`являється з метою усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Водночас іншої вимоги як усунути виявлені порушення законодавства Держаудитслужба пред`явити не може, оскільки Законом і Порядком іншого не передбачено.

Зміст вимоги полягає у викладенні переліку та короткого опису порушень законодавства, які виявлені під час ревізії та які слід усунути. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, слід зробити висновок про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Такий підхід суду до правозастосування узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 15.04.2014 року у справі № 21-40а14, постанова від 18.09.2014 року у справі № 31-332а14, постанова від 07.10.2014 року у справі № 21-368а14, постанова від 20.01.2015 року у справі № 21-603а14). Аналогічних підходів до правозастосування притримується і Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду. Так, у постанові від 19.02.2020 у справі №826/14155/16 та від 28.02.2020 у справі №2040/6542/18 сформульовано такий висновок: «Аналіз законодавства вказує на те, що збитки та інші суми, що підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не суд, який розглядає адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною». Аналогічні за змістом висновки сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 у справі №820/3534/16: «При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.».

Предметом спору в цій справі є вимога Державної аудиторської служби України, що викладені у листі від 31.12.2024 № 002000-114/16381-2024 Про вимогу щодо усунення виявлених порушень, відповідно до якої висунуто вимогу ЛКП «Львівелектротранс»:

1. На порушення частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 3.1.3 Програми здійснення Львівською міською радою внесків до статутних капіталів комунальних підприємств, установ та організацій у 2017 2025 роках, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2016 № 1356 (із змінами) (далі Програма), отримані ЛКП «Львівелектротранс» бюджетні кошти як внески до статутного капіталу на суму 10 000 000,00 грн використано на оплату праці працівників, що не відповідає напрямам, визначеним Програмою. Порушення не усунуто.

2. На порушення статті 193 Господарського кодексу України, статті 629 Цивільного кодексу України, частини п`ятої статті 34 Закону України «Про зайнятість населення», пункту 3.2.1 Договорів суб`єкта господарювання із слухачем 10 слухачами не відшкодовано Підприємству витрати, пов`язані з їх навчанням, як такими, що не пройшли іспити, не відпрацювали на Підприємстві 1 рік або були відраховані з навчання без поважних причин.

У результаті зазначеного підприємством не стягнуто та, як наслідок, недоотримано коштів, витрачених на навчання слухачів, на суму 859 028,89 гривні.

Порушення не усунуто.

На підставі пункту 1 частини першої статті 8, пункту 7 статті 10, частини другої статті 15 Закону України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», підпункту 9 пункту 4, підпункту 16 пункту 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, пунктів 46, 49, 50, 52 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, Держаудитслужба вимагає:

1. Опрацювати матеріали ревізії та розглянути питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності винних у допущених порушеннях осіб.

2. Забезпечити відшкодування (повернення, перерахування) до міського бюджету коштів на суму 10 000 000,00 грн, використаних із порушенням вимог законодавства, відповідно до статей 1166 та 1212 Цивільного кодексу України.

3. Забезпечити відшкодування на користь ЛКП «Львівелектротранс» вартості навчання на суму 859 028,89 грн відповідно до статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 610-625 Цивільного кодексу України, пункту 3.2.1 Договорів суб`єкта господарювання із слухачем.

Зважаючи на те, що такі кошти стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає такий позов, але не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити з мотивів очевидно безпідставності позовних вимог, оскільки оскаржена вимога, з огляду на її зміст та обґрунтування, не породжує для позивача обов`язків, які можна оскаржити до адміністративного суду, а наведені сторонами факти будуть оцінюватися на предмет порушення бюджетного законодавства у справі про стягнення збитків місцевого бюджету.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмови в повному обсязі.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову Львівського комунального підприємства Львівелектротранс до Державної аудиторської служби України про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.