Справа № 752/10655/24
Суддя: Плахотнюк К. Г.
Дата ухвалення: 2025-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

В травні 2024 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Станько В.І., звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 15 травня 2024 року заступником командира роти 6 1 батальйону полку 1 УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції Зінченком В.А. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2157808 від 15.05.2024, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.. Зі змісту вказаної постанови слідує, що 15.05.2024, о 22 год. 43 хв., на бульварі Лесі Українки, 5 в м. Києві, ОСОБА_1 , керуючи ТЗ, при перестроюванні не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2б ПДР. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Незважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, ні оскаржувана постанова, ні матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх відомостей про факт належної фіксації допущеного правопорушення належними технічними засобами. Наведені у постанові обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Зокрема показаннями свідків, фото й відео спостереженням та іншими доказами. Із графи 7 постанови вбачається, що до оскаржуваної постанови додано лише пояснення позивача, натомість не додано жодного іншого документа, в тому числі фото й відео спостереження. Працівники поліції надали відео, на якому транспортний засіб позивача рухався по вул. Мечнікова, не порушуючи правил дорожнього руху. Також в оскаржуваній постанові не зазначено технічних засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення. Отже, відповідачем були порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи. Наявність лише постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень ПДР у відповідний день та час. Також в постанові немає підпису водія про роз`яснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Позивачу не було надано право на захист. Позивач вважає, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач просить суд скасувати постанову заступника командира 6 роти 1 батальйону полку 1 УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції Зінченком В.А. серії ЕНА № 2157808 від 15.05.2024 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 510 грн. на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 27.05.2024 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 34-35).

19.06.2024 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 44-47), в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Відповідно до постанови, винесеної інспектором Зінченком В.А., позивач 15.05.2024, о 22 год. 43 хв., керуючи транспортним засобом BMW XM, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по бул. Лесі Українки, 5, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.4 ПДР України, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки водій порушив ПДР, то інспектор відповідно до ст. 35 Закону України здійснив зупинку даного транспортного засобу. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, інспектор керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., що в межах санкції даної статті. Взявши до уваги викладене, інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а отже позов не підлягає задоволенню.

16.12.2024 в системі «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 63-67), в якій зазначив, що позивач наведені відповідачем у відзиві заперечення проти позову відхиляє, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю. Вказані в постанові обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, зокрема показаннями свідків, фото й відео спостереженнями та іншими доказами. Наявна відеофіксація правопорушення, додана до відзиву, нібито з камер вуличного спостереження «Безпечне місто». Інших доказів порушення позивачем ПДР надано не було. Проте доданий до відзиву диск не може бути врахований судом, оскільки він не був доданий до постанови про адміністративне правопорушення, в якій також не зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення. Крім того, вказаний відеозапис зроблений за іншою адресою, ніж та, що вказана у постанові про адміністративне правопорушення - вул. Лесі Українки, 5, а камера, яка зробила цей відеозапис, розташована по вул. Лесі Українки між будинками № 27-29, одразу за виїздом з вул. Курганівська (поряд з підземним переходом до бульвару Марії Приймаченко, що чітко можна побачити на відеозаписі), тобто знаходиться на відстані майже 2 км від місця за адресою Лесі Українки, 5, яка зазначена в постанові. Крім того, з вказаного відеозапису неможливо встановити ні номерний знак транспортного засобу, що на відеозаписі, ні факт неподання цим транспортним засобом сигналу лівим світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні, оскільки відеозйомка камерою є нечіткою та відбувалася з протилежної (правої) сторони. Разом з тим, доданий відповідачем до відзиву відеозапис з боді-камери працівника поліції чітко підтверджує допущені працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушення , про які зазначалося в позовній заяві, а саме, нероз`яснення позивачу прав та обов`язків, відмова у його клопотанні про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та незабезпечення позивачу права на захист. Відповідачем не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів до оскаржуваної постанови, які підтверджували б зазначені в ній обставини вчинення позивачем порушення. Оскільки відповідач у відзиві правомірності винесеної постанови не довів, а доводи, викладені у позовній заяві не спростував, позовні вимоги позивача про скасування вказаної постанови підлягають до задоволення повністю.

В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що постановою заступника командира 6 роти 1 батальйону 1 полку УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції Зінченком В.А. серії ЕНА № 2157808 від 15.05.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 15.05.2024, о 22 год. 43 хв., керуючи транспортним засобом BMW XM, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Києві по бул. Лесі Українки, 5, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, порушивши п. 9.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що порушення не зафіксоване свідками, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що за наявності не спростованого твердження позивача про не порушення ним ПДР, є підставою вважати оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню.

Представником відповідача наданий до відзиву на позовну заяву відеозапис з боді камер співробітників поліції та з камер вуличного відеоспостереження «Безпечне місто», проте посилання на вказаний запис відсутнє в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказаний відеозпис з боді камер співробітників поліції не містить підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки містить фіксування розмови співробітників поліції із останнім вже після зупинки транспортного засобу. А з відеофіксації з камер вуличного відеоспостереження «Безпечне місто» неможливо встановити номерний знак автомобіля, водій якого під час повороту не увімкнув покажчик повороту.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Разом з цим, представником відповідача в підтвердження зазначених обґрунтувань у відзиві щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, не надано належних, допустимих та достатніх доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі аргументів, викладених сторонами у заявах по суті справи.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки докази протилежного суду не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим у зв`язку із чим підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем - судовий збір в розмірі 605,60 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 243, 246, 271, 272, 286 КАС, суд,

у х в а л и в :

Адміністративний позив ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2157808 від 15.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя К.Г. Плахотнюк