Справа № 200/2290/25
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

16 грудня 2025 року Справа №200/2290/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Загацької Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

11.11.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України, в якій заявник просив:

1. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із цією заявою та поновити його;

2. Визнати протиправним бездіяльність відповідача, яка полягає у не врахуванні під час повторного розгляду заяви про призначення пенсії від 10.03.2025 висновків Донецького окружного адміністративного суду зазначених у судовому рішенні від 17.06.2025 у справі №200/2290/25;

3. Визнати протиправним та скасувати повторне рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 13.10.2025 про відмову у призначені пенсії;

4. Направити окрему ухвалу до Пенсійного фонду України та до ГУ ПФУ в Харківській області для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

5. Зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повідомити суд про виконання окремої ухвали не пізніше одного місяця після її надходження.

У заяві визначено, що відповідачем прийнято рішення від 13.10.2025 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №200/2290/25, фактично не виконавши рішення суду, в якому зазначено: «повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи.».

Ухвалою суду від 18.11.2025 суд дійшов до висновку про поважність причин пропуску звернення до суду та необхідність його поновлення; розгляд заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії визначено здійснювати в порядку письмового провадження; Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області надано п`ятиденний строк з моменту отримання цієї ухвали суду для надання письмових пояснень щодо заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду надійшли пояснення щодо заяви ОСОБА_1 , в яких вказано, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №200/2290/25 Головним управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.03.2025. За результатами розгляду якої зараховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2021 по 05.08.2024, до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 12.09.2012 по 05.08.2024 та винесено рішення від 13.10.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1- 5/2018 (746/15). Згідно з п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: „На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. Пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №2 за період роботи з 12.09.2012 по 31.03.2015 (до 01.04.2015) становить 02 роки 06 місяців 19 днів, що не відповідає вимогам пп. б п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020. Отже, з урахуванням зазначеного рішення суду Головним управлінням виконано у межах наданих повноважень. У задоволення поданої заяви просить відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.383 КАС України в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в ст.370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, суд. зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким ст.382 КАС України викладено у новій редакції, а КАС України доповнено ст.381-1, 382-1, 382-2, 382-3.

При цьому, згідно із п.2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4094-IX, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Так, ст.383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» і містить чіткі вимоги до такої заяви, строк звернення, порядок її розгляду та наслідки невідповідності вимогам заяви.

Зі змісту цієї статті випливає, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

У ч.6 ст.383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд зауважує, що норми ст.383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №200/2290/25, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025, позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 17.03.2025 №012 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2021 по 05.08.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 12.09.2012 по 05.08.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.03.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих цим судовим рішенням періодів роботи. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку з невиконанням вказаного судового рішення позивач звернувся до суду в порядку ст.383 КАС України.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №200/2290/25 Головним управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.03.2025. За результатами розгляду якої зараховано до страхового стажу період роботи з 01.07.2021 по 05.08.2024, до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 12.09.2012 по 05.08.2024 та винесено рішення від 13.10.2025 №12 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу передбаченого пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 по справі 1- 5/2018 (746/15).

При цьому відповідач посилався на те, що при застосуванні статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213- VІІІ для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

При цьому, пільговий стаж за Списком №2 за періоди роботи заявниці до 01.04.2015 становить 02 роки 06 місяців19 днів.

Отже, пункт «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII при розгляді даної справи застосуванню не підлягає.

Таке тлумачення відповідачем Рішення Конституційного Суду України є помилковим, оскільки воно суперечить п.3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020, який передбачає, що застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п.«б»-«г» ст.54 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Тобто, Конституційний Суд України у п.3 резолютивної частини рішення роз`яснив порядок його виконання, зокрема що застосуванню підлягає ст.13 Закону №1788 в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII до осіб, які до внесення змін в Закон №1788 (до 01.04.2015) вже працювали на відповідних посадах.

Проте, це не означає, що пільговий стаж таким особам необхідно обчислювати станом на 01.04.2015, а не на момент звернення за призначенням пільгової пенсії, оскільки обчислення пільгового стажу станом на 01.04.2015 буде суперечити змісту пункту 3 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020, а само Рішення КСУ втратить сенс.

Таким чином, під час виконання рішення суду від 17.06.2025 по справі №200/2290/25 відповідач за результатами повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії на виконання вказаного рішення суду, у зв`язку з невірним тлумаченням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії, чим порушив право позивача на отримання належної пенсії.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2025 № 12, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 по справі № 200/2290/25 є протиправним.

Разом із тим, не підлягає задоволенню вимога про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.10.2025 № 12, оскільки при розгляді заяви поданої в порядку 383 КАС України суд не наділений повноваженням для скасування рішення суб`єкта владних повноважень за наслідками визнання його протиправним.

Також суд не вбачає підстав для додаткового визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Суд зазначає, що у відповідача залишається обов`язок виконати рішення суду від 17.06.2025 по справі № 200/2290/25.

При цьому суд звертає увагу, що ст.383 КАС України не містить застережень щодо зобов`язання вчинити дії на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та залишається не виконаним.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача, прийнятого на виконання рішення суду, у визначений відповідачем спосіб є протиправним, таким, що також сприяє тривалому порушенню права власності позивача, яке гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відновлене у судовому порядку.

Таким чином заява підлягає частковому задоволенню.

Крім того, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 241-242, 248, 249, 293, 294, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії 13.10.2025 № 12, прийняте Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 по справі № 200/2290/25.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвалу направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області для вчинення дій з виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 по справі № 200/2290/25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомити Донецький окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Загацька Т.В.