Справа № 444/3096/25
Суддя: Мікула В. Є.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/3096/25
Провадження № 2-а/444/63/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючий суддя Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу поліції №2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 53399075 від 05 серпня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а справу відносно нього - закрити

Наголошує, що постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 53399075 вважає необґрунтованою, протиправною, і такою що підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Васів Ю.М. подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, які викладені у позовній заяві, та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак представник Відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників поліції надати в суд не представляється можливим, оскільки строк зберігання даних відеозаписів становить 30 днів, та такі на даний час відсутні.

Враховуючи наведене, а також те, що працівниками поліції було дотримано вимог закону під час винесення даної постанови, вважає, що підстав вважати оскаржувану постанову незаконною немає. Просить розгляд справи проводити у відсутності представника Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статею 19 Конституцією України закріплено норму щодо обов`язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2025 року поліцейським відділу поліції № 2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Мулярчук Іриною Миколаївною відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 53399075 про те, що Позивач (на думку працівника поліції) 05 серпня 2025 року о 10.01 год. в селі Сопошин, дорога Тернопіль-Львів- Рава-Руська 150 км, керував автомобілем OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавленням права керування транспортним засобом 10 грудня 2024 року Сокальським районним судом Львівської області, чим порушив п. 2.1-А ПДР.

Суд враховує, що Позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, порушення, про яке зазначено у винесеній працівником поліції постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України).

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, під час розгляду справи судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що представником відповідача Відділу поліції №2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області подано на адресу суду відзиву на позовну заяву в якому останній зазначає, що відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників поліції надати в суд не представляється можливим, оскільки строк зберігання даних відеозаписів становить 30 днів, та такі на даний час відсутні.

А відтак суд надає віри поясненням ОСОБА_1 , що він не керував вказаним у постанові від 05 серпня 2025 року транспортним засобом.

Підстав не вірити ОСОБА_1 у суду немає, його пояснення не спростовані будь-якими іншими доказами. А тому, суд вважає такі пояснення правдивими і покладає їх в основу рішення.

Окрім цього при вирішенні даної справи суд враховує, що для підтвердження порушення вказаного в оскаржуваній постанові поліцейський, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати відповідні докази. Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП до оскаржуваної постанови не надано.

Більше того в графі до постанови додаються - п. 7 - вказаної вище постанови є позначка :, та після неї не вказано доказів, які б свідчили, що на момент винесення постанови поліцейський мав беззаперечні докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Таким чином, судом при вирішенні даної справи враховано, що в ході судового розгляду Відповідачем не надано належних доказів на спростування позовних вимог щодо факту інкримінованого Позивачу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірними, що також підтверджується постановою Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23 жовтня 2019 року, а відтак подібні постанови підлягають скасуванню.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення Позивачем Правил дорожнього руху України Відповідач, відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора працівника поліції, який би підтвердив факт порушення Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Разом з тим, при вирішенні даної справи суд враховує і те, що ОСОБА_1 із 04 серпня 2025 року в тому числі 05 серпня 2025 року і по 11 серпня 2025 року включно перебував на стаціонарному лікуванні, та фізично не міг бути 05 серпня 2025 року водієм OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1246 від 11 серпня 2025 року.

Також суд не приймає до уваги доводи викладені у відзиві на позовну заяву в якому представник Відповідача покликається на свідчення працівників поліції, оскільки суд вважає, що працівники поліції є зацікавленими особами при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання ним вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 КУпАП, суд приходить до висновку, що в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки стороною Відповідача як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи в суді, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка б охоплювалася нормою ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено сам факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права Позивача, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 19, 72, 77, 90, 241-246, 271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №2 (м. Жовква) Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 53399075 від 05 серпня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 09 грудня 2025 року.

Суддя В. Є. Мікула