Справа № 490/7616/25
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/146/2025 Справа № 490/7616/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Могила Д.І., за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив :

15.09.2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови № 99 від 27 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - РТЦК ) ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17000 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Також одночасно просив поновити строк на звернення до суду з цим позовом.

Вказує, що 04 вересня 2025 року в приміщенні Центрального ВДВС він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 78990643, з якого дізнався про існування оскаржуваної постанови від 27.06.2025 року .

З вказаною постановою не згоден , оскільки, по-перше, під час розгляду даної справи було грубо порушені його права на неупереджений розгляд справи, адже жодного сповіщення про розгляд адімінстартивної справи йому надано не було , згоду на розгляд справи за його відсутності він не надавав - отже у начальника РТЦК не убло підстав розглядати справу за його відсутності.

По-друге, диспозиція ч.3 ст. 210-1 КУпАП є бланкетною , а з суті оскаржуваної постанови не зрозумідо, які саме порушення йому інкримінуються.

По-третє, уповноваженою особою відповідача неправилдьно застосовано норму матеріального права.

З урахуванням того, щол про винесення оскаржуваної постанови йому не було відомо, ця постанова йому вручена не була, просить поновити строк на її оскарження, оскільки її змістом він ознайомився лише 04 вересня 2025 року під час ознайомлення з постановою державног виконавця про відкриття виконавчого провадження на її примусове виконання - після чого в 10-денний строк звернувся до суду з цим позовом.

У відзиві на позов начальник Голованівського РТЦК вказує, що категорично не погоджується із заявленими позовними вимогами, адміністративний позов не визнає в повному обсязі та по суті заявлених позовних вимог зазначає наступне.

Постановою начальника Голованівського РТЦК полковника ОСОБА_2 від 27 червня 2025 року № 99 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

Відповідно до Указів Президента, затверджених відповідними Законами, на даний час на території України діє особливий період.

Так, 22.06.2025 року позивача було доставлено працівниками поліції до Голованівського РТЦК близько 20.20. годин для уточнення даних даних військового обліку та з`ясування обставин порушення військового обліку.Під час перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ, тобто в період з 18 травня по 16 липня 2024 року включно не уточним свої облікові дані , чим порушив вимоги вазаного Закону.

Вважає, що оскаржувана постанова відповідає вимогам чинного законодавства та було правильно застосовано норми матеріального права та правильно кваліфіковано дії позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Щодо обставин приятгнення його до відповідальності, то зазначає, що ОСОБА_1 , був присутній під час складання протколу про адімністративне правопорушення , цей протокол складався в його присутності , до якого було доведено зміст ст. 63 Конституції України, права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, атакож було повідомлено про час та місце розгляду справи , а саме 27.06.2025 року о 10.00 годин в приміщенні Голованівського РТЦК. Підпис ОСОБА_1 у відповідній графі відсутній , однак наявні підпис двох свідків, які засвідчили відмовувід підписання протоколу. Його присутність під час складання протоколу підтверджується довідкою про його доставлення до ТЦК та наявнісю в матеріалах спрваи його паспорту. Пояснення по суті протоколу ОСОБА_1 , не надав.

Будучи належним чином оповіщеним та ігноруючи вимоги законодавства ОСОБА_1 не прибув до ТЦК на розгляд справи .

Таким чином, за відсутності явки ОСОБА_1 та повідомлення про наявність поважних причин до цього справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності правопорушника та постановою начальника РТЦК від 27.06.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень (найменший розмір в межах санкції відповідної частини вказаної статті). Постанова разом з відповіддю на клопотання направлено ОСОБА_1 рекомендованим листом , проте 03.07.2025 року повернулася з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Отже вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.2101 КУпАП доведена і його притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до чинного законодавства, а його твердження про безпідставне притягнення спростовується фактичними даними, які містяться в матеріалах адміністративної справи і наведені у тексті відзиву та долученими матеріалами. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, в зв`язку з постійним відключенням світла та неможливістю проведення судового засідання надав письмові пояснення та просив розглядати справу за його відсутності з врахуванням наданих письмових пояснень.

Зазначив, що 22 червня 2025 року він повертався з м. Києва і близько 18.30 годин був зупинений працівниками патрульної поліції, які повідомили, що він перебуває у розшуку , в зв`язку з чим повинен поїхати з ними до найближчого ТЦК. В кайданках та з вилученям всіх документів та мобільного телефону близько 20.00 годин його діставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Коли він дочекався безкоштовного адвоката, почали оформлювати протокол про адміністративне затримання, під час скалдання якого йому стало зле і адвокат наполіг на виклику швидкої медичної допомоги. З 22 до 23 години він перебував в приміщенні місцевої лікарні, де йому зробили заспокійливий укол та повернули до приміщення Голованівського РТЦК. Там йому повідомили, що він зобов`язаний пройти ВЛК в м.Кропивницькій і в супроводі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 його повезли до якогось приміщення. Лише тоді йому повернули телефон і він зміг зателефонувати своєму адвокатові. Близько 02.30 години ночі його завели в якусь будівлю в м. Кропивницький та зазначили, що зараз він буде проходити ВЛК. Шокований застосуванням сили до нього, він відмовився від проходження ВЛК, але через 20 хвилин йому повідомили, що він вже пройшов ВЛК і за наслідками медичного огляду є придатним до військової служби.

Тут з`яивився його адвокат і після бурхливого спілкування адвоката з військовослужбовцем ще через 15 хвилин йому сказали, що він може бути вільним. Таким чином в 3 години ночі він опинився посеред чужого міста, без грошей, документів.

Під час перебування його в ІНФОРМАЦІЯ_3 жодні інші документи, ніж протокол про затримання ,які складали саме працівники поліції, не складалися , він ні с ким не спілкувався, його не опитували, інші цивільні в приміщенні не перебували отже від підпису ніякого протоколу № 99 він не відмовлявся, адже такий протокол при ньому навіть не складався, звісно про дату розгляду справи в приміщенні Голованівського РТЦК йому також ніхто не повідомляв.

Окремо наголошує, що приблизно через два тиждні після вказаних подій в застосунку Резерв + з`явилася інформація, що він перебуває на обліку в голованівському ІНФОРМАЦІЯ_4 , хоча зареєстрований в м.Миколаєві та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, судовий розгляд просить здійснювати на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням їх позиції, викладеної у відзиві та наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини вказав, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків».

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28.10.1998, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, №17160/06 та №35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21.12.2010).

З`ясовуючи, чи подано цей позов у строк, установлений законом, суд виходить з наступного.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Звертаючись досуду з цим позовом, ОСОБА_1 , зазначив, що він не був обізнаний про існування оскаржуваної постанови, а дізнався про неї лише 04.09.2025 ркоу в приміщенні Центарльного ДВС, після чого в сутановлений ст. 288 КАС України 10-денний строк звернувся до суду.

Матеріали спрваи не містять доказів отримання позивачем оскаржуваної постанови, адже розгляд адімінстративної справи відповідачем проводився за його відсутності.

Постанову було звернуто до примусового виконання лише в серпні 2025 року і постановою державного виконавця відкрито виконавче е провадження лише 02 вересня 2025 року

За такого, суд приходить до висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Судом встановлено, що згідно Довідки Голованівського РТЦК . громадянин ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , був доставлений працівником поліції 22.06.2025 о 21.30 годин в приміщення ТЦК.

Згідно протоколу № 99 від 22.06.2025 року про адімінстративне правопорушення, складеним ст. офіцером АВ ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 , 22.06.2025 року о 20.20 годин військовозобов`язаний ОСОБА_1 , був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки облікових даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено, що він пртягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ, тобто в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно не уточнив свої облікові дані. , чим порушив вимоги п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону 3 3633- ІХ, ч.3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затв. постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 - під час дії військового стану.

Факт вчинеого правопорушення підтверджується свідками ОСОБА_4 с, та ОСОБА_5 , задекларованим місцем проживання яких є АДРЕСА_1 - тобто адреса самого голованівського РТЦК.

Також в протоколі міститься підписи двох осіб про те, що ОСОБА_1 , відмовивися від підпису та надання пояснень, а аткож від отримання другого примірнику протоколу.

В протоколі також зазначено, що правопорушнику зроз`яснено його права та обов`язки, атакож повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 годин 27 червня 2025 року в кабінеті 13 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також згідно рапорту ст. офіцера адміністратвиного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_3 від 27 червня 20205 року на ім`я начальника РТЦК - останній доповів, що 22.06.205 року о 20.20 військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до голованівського РТЦК для перевірки облікових даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. В діях громадянина ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

На рапорті міститься резолюція на адресу капітана ОСОБА_3 "оформити адміністративне провадження згідно ч.3 ст. 210-1 КУпАП"."

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 27.06.2025 року № 99 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 тис. гривень.

У постанові зазначено, що 22.06.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки облікових даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було втсановлено, що він пртягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ, тобто в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно не уточнив свої облікові дані. , чим порушив вимоги п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633- ІХ, ч.3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затв. постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 - під час дії військового стану.

Даних про те, чи проводився розгляд справи в присутності правопорушника чи ні - в постанові взагалі не зазначено.

Копія постанови була направлена на зареєстровану адресу ОСОБА_1 27.06.2025 року , проте на повідомленні, що повернулось до відповідача 03.07.2025, стоїть відмітка про неотримання лсита з відміткою поштового відділеня "адресат відсутній.

До відзиву додано копію облікової картки на військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 15.03.2018 року , з 03.05.2025 рахується як порушник ВО - вчасно не оновив дані., подано до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Знято з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 на підставі аб.2 п.2 ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок і військову службу».

Суд звертає увагу, що згідно вказаної норми закону, зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України: які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти.

Взято на облік 22.06.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі аб.5 п.2 ч. 1 ст. 37 «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання. Також зазначено, що 23.06.2025 року ОСОБА_1 , пройшов ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 та визнаний придатним до військової служби.

Згідно абзаців 2, 6 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» , - громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом…

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; ….виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Порядок та правила військового обліку передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в якому зокрема зазначено:

Пункт 20. Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

…Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимогЗакону УкраїниПро Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-ІХ зазначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (тобто в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 року) уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 даного Закону визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема :

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, …

Частиною 3 статті 22 Закону передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

…військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

…Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

За порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період передбачено відповідальність ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, твердження позову про неправильне застосування відповідачем норм матеріального права , неправильне тлумачення конструкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - є хибними та не можуть слугувати підставою для визнання оскаржуваної постанови пртиправною.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП складено уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_3 , проте він не відповідає вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП.

Так, у змісті протоколу про адміністративні правопорушення № 99 від 22.06.2025 року факт роз`яснення прав ОСОБА_1 , та сповіщення його про дату розгляду адімінстартивної справи - а аткож факт відмови осмтаннього від підпису протоколу та отримання його другого примірнику підтверджено свідками , міце проживання ких ззаначено за адресою РТЦК, а отже вони, скоріше всього , є працівниками самого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже зацікавлені особи.

Незрозуміло, яким чином начальник РТЦК розглянув справу 27 червня 2025 року о 10.00 годин, якщо про існування "ознак адміністартивного правопорушення за ознаками ч.3 ст. 210-1 КУпАП в діях ОСОБА_1 , " - начальник був повідомлений лише 27 червня 2025 року за рапортом ( не за протоколом!0 ст. офіцера ОСОБА_3 ,, і цей працівник РТЦК ( який вже склав протокл 22.06.20205 року) лише не раніше 27.06.2025 року отримав вказівку щодо оформлення адміністративного правопорушення (але ж його оформлення почалося складанням протоколу 22 червня 2025.

Також протокол про адімінстартивне правопорушення складено в приміщенні РТЦК о 20.20 годині - тоді як згідно довідки ОСОБА_1 , був доставлений в приміщення РТЦК лише о 21.30 годин того дня.

За такого, відповідачем не доведено факт належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд адміністартивної справи відносно 27 червня 2025 року в кабінеті 13 Голованівського РТЦК.

Таким чином, за відсутності явки ОСОБА_1 та повідомлення про наявність поважних причин до цього справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності правопорушника та постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 27.06.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та накладено штраф в сумі 17 000 гривень.

За приписами ч.2 ст. 235 КУпАП,від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення постановлено керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки -начальником полковником ОСОБА_2 ,проте,вона невідповідає вимогамст.283КУпАП,оскільки не спростовані пояснення особи,яка притягаєтьсядо адміністративноївідповідальності про те, що його ніхто не сповіщав про розгляд адімінстартивної спрваи та не намагався вручити протокол про адміністративне правопорушення від 22.06.2025 року.

Так, зміст протокол № 99 від 22.06.2025 року суд вважає неналежним доказом, оскільки інформація, яка в ньому відображена, підтверджується лише зацікавленими особами - працівниками відповідача, втановити осіб-свідків вдмови неможливо (відсутнідані про їх місце проживання, не кажучи вже про їх паспортні дані), час складання протоколу сперечить іншим матеріалами адімінстративного провадження.

За правилами ст. 248 КУпАП , розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За змістом ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 , розглянута 27 червня 2025 року о 10.00 годин без підтвердження , що він отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення та був належним чином сповіщений про розгляд справи , чим порушено його право на захист.

За правилами ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 ст.277 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В супереч викладеному відповідач, ухвалюючи оскаржувані постанови, жодних із зазначених обставин не врахував та не обґрунтувати правомірність оскаржуваної постанови.

Відповідач, будучи зобов`язаним доказувати правомірність свого рішення, будь яких доказів щодо його правомірності не надав.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи відносно нього, і таким чином позивача позбавлено права на захист. Крім того, відповідачем в постанові не наведеного жодного доказу, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП.

Вказане означає, що оскаржувана постанова є протиправними та підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі .

За нормами п. 2 ч.3 ст. 286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову .

На підставівикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 251, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 99 від 27 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати Постанову № 99 від 27 червня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17000 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко