Справа № 396/2492/25
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/2492/25
Провадження № 2-а/396/75/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Філюкової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 від імені якого діє адвоката Міняйло Ярослав Володимирович до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6108952 від 08.11.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за те, що він керував транспортним засобом без дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину паском безпеки, чим порушив п.21.11 «б» ПДР порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років та постанову серія ЕНА 6109024 від 08.11.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він керував транспортним засобом із відсутніми бризговиками, чим порушив вимоги пп. «е» п.31.4.7 Правил дорожнього руху України.

В обґрунтування заявлених вимог представник вказує, що оскаржувані постанови є незаконними, так як правил дорожнього руху, вказаних у постанові він не порушував, а поліцейські формально, без належних доказів та з`ясування обставин справи прийняли рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначив, що розгляд жодної зі справ не проводився,позивачу не роз`яснювали його права, не надавали доказів, навіть не пояснили належним чином суть розгляду справ відносно нього та суть інкримінованих правопорушень.Вважає, що постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності мають суттєві порушення, а тому вони підлягають скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскаржувані постанови вважає законними та обґрунтованими, доводи позивача необґрунтованими, а дії поліцейських законними та такими, що жодним чином не суперечать чинному законодавству.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що позиція відповідача жодним чином не спростовує доводів, викладених в позовній заяві.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.11.2025 року в місті Мала Виска інспектором відділення поліції №1 Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП Кіровоградській області лейтенантом поліції Неміш Віталієм Віталійовичем було винесено постанову серії ЕНА №6108952 від 08.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП (а.с.9).

Як вбачається зі змісту постанови, 08.10.2025 року о 10:04:58 в м. Мала Виска, на вулиці Центральній 81, водій, гр. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ нз. НОМЕР_1 та перевозив дитину зріст якої менше 150 см без дитячої утримуючої системи що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки передбачених конституцією транспортного засобу, чим порушив п. 21.11.Б ПДР України, чим порушив п.22.11.б ПДР Порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Також, 08.11.2025 року в місті Мала Виска інспектором відділення поліції №1 Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП Кіровоградській області лейтенантом поліції Сизоненко Владиславом Васильовичем було винесено постанову серії ЕНА №6109024 від 08.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.10).

Зі змісту постанови встановлено, що 08.11.2025 року о 10:13:31 в м. Мала Виска на вулиці Центральній 82, водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ н.з. НОМЕР_1 у якого були відсутні передбачені конституцією бризговики, чим порушив п. 31.4.7 е) ПДР Ін. технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Диспозицією ч. 10 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Відповідно до п.21.11 б) ПДР забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання.

Тобто, як вбачається із наведених вище положень ПДР, які діяли на момент вчинення правопорушення та винесення 08.11.2025 поліцейським постанови стосовно ОСОБА_1 за ч.10 ст. 121 КУпАП, відсутнє таке порушення як заборона перевезення дітей, що не досягли 12-річного віку у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки.

З постанови серії ЕНА № 6108952 від 08.11.2025 вбачається, що поліцейський при винесенні постанови, вказаних обставин не врахував, та застосував закон, який не підлягав застосуванню, кваліфікувавши дії позивача, відповідно до підпункту "б" пункту 21.11 в редакції Постанови КМ № 876 від 01.10.2008, яка діяла до вчинення правопорушення, таким чином визнавши винним ОСОБА_1 у перевезенні дитини віком менше 12 років без ременя безпеки.

Отже, п. 21.11 б) ПДР передбачено саме вимоги до зросту дитини, а не до її віку, натомість матеріали справи не містять доказів того, що працівником поліції встановлено зріст дитини, шляхом використання зростоміра чи інших сертифікованих засобів вимірювання зросту. Тобто, в даному випадку поліцейський не міг оцінити зріст дитини.

У постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а Касаційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, саме по собі формулювання в оскаржуваній постанові змісту правопорушення не може бути доказом вчинення правопорушення без наявності інших доказів, які у своїй сукупності підтверджують обставини, викладені у постанові.

Разом з тим, на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 10 ст.121 КУпАП, за обставин, що вказані в оскаржуваній постанові, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого в даній категорії справ покладається обов`язок доказування, не посилається на будь-які докази, зокрема на обставини, якими можна було б підтвердити чи спростувати той факт, що дитина, яку позивач перевозив в якості пасажира, дійсно була зростом менше ніж 150 см.

Більш того, із переглянутого відео, яке було долучено відповідачем до матеріалів справи, факт перебування будь-якої дитини в транспортному засобі позивача не зафіксовано.

Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачемправил дорожнього рухута скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП відповідачем не надано.

Також, ОСОБА_1 був притягнутий інспектором поліції до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без заднього бамперу, що є порушенням п. 31.4.7. е) ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п. 31.4.7 е) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Проте судом не здобуто, а відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем такого правопорушення.

Із переглянутого відеозапису наданого стороною позивача не можливо встановити наявність чи відсутність бризковика на транспортному засобі позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що на поданому стороною відповідача диску міститься чотири відеофайли, при цьому два з них не відтворюються.

Аргументи представника відповідача викладені у відзиві на позов, суд відхиляє, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами і як такі, що спростовані матеріалами позовної заяви.

Саме лише посилання в оскаржуваній постанові на порушення ОСОБА_2 п. 31.4.7 е) ПДР України судом як доказ до уваги не береться, так як постанова є лише формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

За приписами ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8цього кодексу.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 80 КАС України речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваних постановах зазначено, що велася відеофіксація на нагрудну бодікамеру поліцейського, проте на підтвердження правомірності винесених постанов доказ з відеозаписом події відповідачем до матеріалів справи не долучено, як і не надано інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху та скоєння адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 10 ст. 121 та ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за ч. 1, ч. 10 ст. 121 КУпАП.

При цьому, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 10 ст. 121 КУпАП, за яке його і притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн та 510,00 грн, зафіксовано лише у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та не підтверджується жодними іншими доказами.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення ПДР України при винесенні оскаржуваних постанов не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваних постанов пояснення свідків, фото- та відеофіксації належної якості порушення позивачем ПДР України, тощо.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, відповідно до якої працівник поліції має належним чином задокументувати та довести належними і допустимими доказами факт порушення водієм ПДР, яке пред`являлось водію перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що постанови по справі про адміністративні правопорушення є необґрунтовані та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій при складанні оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 6108952 та постанову ЕНА № 6109024 від 08.11.2025 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 10 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити в зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 10 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За приписами ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесених позивачем судових витрат в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст.2,72-77,79,80, ч.1, ч.10 121,139,241-246,250,255,262,286,293, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6108952 від 08.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю складу адмінправопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6109024 від 08.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю складу адмінправопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна