Справа № 215/7855/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 грудня 2025 року Справа №215/7855/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кучугурної Н.В. у справі №215/7855/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності та діяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності та діяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності та діяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

24.10.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшли за підсудністю матеріали справи №215/7855/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності та діяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі №215/7855/25 в частині позовних вимог щодо встановлення наявності компетенції відповідача.

Щодо іншої частини позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд ухвалою від 29.10.2025 залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання бездіяльності та діяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії; встановив позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в описовій частині ухвали, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Кучугурної Н.В.

У заяві вказано, що не можна довіряти судді, який не зважає на повноваження відповідача, не зазначає мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем з посиланням на норми права, не підкорюється ст.5, ст.248 КАС України, вимагає надати незрозумілі докази для встановлення повноважень, що суперечить його точному змісту та не розуміє спосіб захисту і вважає відсутність нормативного правового акту не спірними обставинами. Таке свавілля при захисті соціальних прав в соціальній державі не припустимо. У судді завжди негаразд з доброзичливістю, увагою, для встановлення наявності компетенції, штучно створює перешкоди для захисту гарантій ст.46 Конституції України, тому відмовляється витребувати за своєю ініціативою необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи для того, щоб відмовитися навести лад у судовій системі для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики та саме це доводить про його зацікавленість у кінцевому результаті. Позивач указує на перевищення влади, службових повноважень, затягнення строку розгляду, його особистий інтерес для задоволення власних потреб, оскільки суддя використовує хибні мотиви залишення позову без руху, порушуючи вимоги ст. ст.5, 248 КАСУ та підстави ст.ст.6, 7 КАСУ. При цьому позивач просить зважати на її сумніви про неупередженість, необ`єктивність судді, що не гарантує законність здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду позову. Позивач звертає увагу на особисті переконання та поведінку судді в аргумент, що правосуддя не здійснюється в термін «розумного строку розгляду». Довіра до судді відсутня і саме відвід судді сприяв би уникненню сумнівів щодо неупередженості суду та виконанню принципу верховенства права і правової визначеності та сприяв виконанню завдання судочинства і принципу правової визначеності. Саме ці заперечення повинні взяті судом до уваги при розгляді заяви про відвід судді. Згідно з ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав та інтересів незалежним і безстороннім судом, а суддя у цьому провадженні є особа прямо заінтересована повернути позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожної особи на розгляд її справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Суддя вже став на захист відповідача, оскільки не вважає потрібним виконання гарантій існуючих прав людини і таке обмеження не передбачено законом. Недопустимо свавілля судді в правовій державі. На підставі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.36, 39, 40 КАСУ, позивач просить відводу судді Кучугурної Н.В. Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка має неналежну професійну спрямованість, має упередженість, зацікавленість у кінцевому рішенні, не підкорюється п.4, 5 ч.1 ст.5, ч.2 ст.245, ст.248 КАСУ, завданню судочинства і принципу правової визначеності і вже стала на сторону відповідача.

Ухвалою суду у складі головуючого судді Калугіної Н.Є. від 11.12.2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурної Н.В. Передано матеріали адміністративної справи №215/7855/25 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

15.12.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Луніну О.С. для вирішення заяви про відвід судді та справу передано головуючому судді.

Порядок вирішення заявленого відводу встановлений статтею 40 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною четвертою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною одинадцятою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кучугурної Н.В. у справі №215/7855/25, суд зазначає наступне.

Частинами першою - другою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, при цьому також визначено порядок здійснення такого відводу (самовідводу).

Головна мета відводу - гарантувати безсторонність суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігти будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі Білуха проти України, заява №33949/02 ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію ЄСПЛ указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Суд зазначає, що обставини, вказані позивачем у заяві про відвід судді, ґрунтуються на припущеннях та свідчать лише про незгоду заявника з процесуальним рішенням суду, що у відповідності до зазначених вище вимог законодавства, не може бути підставою для відводу.

Інших підстав, передбачених статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України для відводу судді, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

З урахуванням зазначеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кучугурної Н.В. у справі №215/7855/25 необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 12 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кучугурної Н.В. у справі №215/7855/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності та діяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Луніна