Справа № 120/1689/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 грудня 2025 р. Справа № 120/1689/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадежнні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Студенянська сільська рада про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 до Студенянської сільської ради про визнання протиправними та скасування розпоряджень від 09.01.2025 №04-к та №06-к.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 30.01.2025 ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади згідно пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України на підставі розпорядження сільського голови Олексія Кирнасівського від 09.01.2025 № 04-к та від 09.01.2025 № 06-к.

Представник позивача зазначає, що систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну та вже притягувався до дисциплінарної відповідальності, але знову допустив порушення. Тому при звільненні працівника з цих підстав роботодавець повинен навести конкретні факти невиконання ним обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки працівник вчинив після застосування до нього стягнення та коли.

Натомість у розпорядженні сільського голови від 09.01.2025 не вказано, який саме пункт, визначений Статутом підприємства, було порушено та в чому конкретно проявилося порушення позивачем. Звільнення з посади ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки у розпорядженні сільського голови не зазначено конкретних проступків, які б свідчили про систематичність і могли б бути підставою для звільнення. Застосовуючи такий крайній захід дисциплінарного стягнення, як звільнення, роботодавець обмежився лише посиланням на одну догану.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

07.03.2025 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Відповідач вважає звільнення ОСОБА_1 правомірним, оскільки після оголошення догани 04.03.2024 року він неодноразово порушував трудову дисципліну та неналежно виконував посадові обов`язки, що підтверджується доповідними записками працівників сільської ради про невиконання рішень сесій, самовільне виключення двох свердловин із дозволу на спецводокористування, порушення Статуту підприємства щодо непокладання обов`язків на період відрядження, несвоєчасну виплату заробітної плати, ненадання відповідей на офіційні листи й доручення сільського голови, а також відмовою від підпису на офіційному дорученні.

Сукупність цих порушень, вчинених після накладення дисциплінарного стягнення, на переконання відповідача, свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_1 службових обов`язків і є достатньою підставою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Окрім того в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача про продовження строку для подачі відзиву.

Оцінюючи подане відповідачем клопотання, суд вказує наступне.

Відповідно до частини 5 статті 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З аналізу наведеного видно, що пропущений процесуальний строк може бути продовжений судом.

Враховуючи аргументи представника відповідача щодо неможливості подати своєчасно відзив та з метою не обмеження права сторони висловити свою позицію, суд вважає за можливе продовжити встановлений для подання відзиву строк.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що Комунальне підприємство Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області створене рішенням Студенянської сільської ради від 15.10.2020 № 1098 Про утворення Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області.

Засновником Підприємства є Студенянська сільська рада, яка є Вищим Органом управління. Іншим Органом управління є Відділ архітектури, містобудування, цивільного захисту, управління комунальною власністю та житлово комунальним господарством Студенянської сільської ради Вінницької області.

Підприємство підконтрольне та підзвітне Студенянській сільській раді та Відділу архітектури, містобудування, цивільного захисту, управління комунальною власністю та житлово-комунальним господарством Студенянської сільської ради Вінницької області.

Безпосереднє управління Підприємством здійснює його директор і несе відповідальність за виконання завдань, визначених законодавством та Статутом Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області.

Розпорядженням сільського голови Студенянської сільської ради від 20 червня 2022 року № 19-к, ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області з 20 червня 2022 року.

Як слідує із матеріалів справи, розпорядженням сільського голови Студенянської сільської ради № 13-к Про оголошення догани ОСОБА_1 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

В подальшому, сільським головою винесено розпорядження №04-к від 09.01.2025, яким ОСОБА_1 звільнено з посади директора Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Розпорядженням сільського голови №06-к від 09.01.2025 визначено вважати датою звільнення ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

30.01.2025 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі розпоряджень № 04-к та № 06-к від 09.01.2025.

Разом із тим, не погоджуючись із звільненням з посади директора Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон №280/97-ВР). Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, визначаються Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (далі - Закон №2493-III).

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно статті 1 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закону №2493-III визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

За змістом статті 4 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; поєднання місцевих і державних інтересів; верховенства права, демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; гласності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; рівних можливостей доступу громадян до служби в органах місцевого самоврядування з урахуванням їх ділових якостей та професійної підготовки; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; правової і соціальної захищеності посадових осіб місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади; фінансового та матеріально-технічного забезпечення служби за рахунок коштів місцевого бюджету; самостійності кадрової політики в територіальній громаді.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України Про запобігання корупції та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (частина третя статті 7 Закону №2493-III).

Відповідно до статті 8 Закону №2493-III основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Предметом судового контролю у цій справі є розпорядження голови Студенянської сільської ради №04-к від 09.01.2025 в частині звільнення позивача з посади директора Комунального підприємства Студенянський комунгосп Студенянської територіальної громади Вінницької області, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, яке адміністративному суду належить оцінити на предмет відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України, а саме чи прийняте воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.09.2020 у справі №9901/743/18 наголошувала, що при вирішенні спорів осіб, звільнених згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, необхідно враховувати, що роботодавець вправі розірвати трудовий договір з цієї підстави лише за умови, що до працівника раніше застосовувалось дисциплінарне стягнення і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків його не знято і не погашено.

Отже, при звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити: чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудових функцій працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинне бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця.

Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Отже, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю).

Поряд з цим, згідно з усталеною судовою практикою розгляду трудових спорів, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за пунктом 3 статті 40 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 16.05.2023 у справі №460/11742/21).

Відповідно до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Як зазначено у частині першій статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Повертаючись до матеріалів цієї справи, підставами звернення до суду із цим позовом слугували доводи позивача, зокрема, про те, що відповідачем не доведено систематичності невиконання ним без поважних причин обов`язків своїх обов`язків.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд враховує наступне.

02 листопада 2023 року до Тульчинської районної військової адміністрації надійшло депутатське звернення депутатів Студенянської сільської ради 8 скликання про те, що у жителів с.Студена відсутнє водопостачання від 13.10.2023 року зі свердловини по вул. Незалежності, внаслідок чого більше 100 жителів та прикордонний загін залишилися без води. Також депутати повідомили, що після отримання частини документації на дану свердловину виявили грубе порушення у будівництві свердловини, значне відхилення від проєкту, у зв`язку з чим сталася аварія на свердловині.

За даним фактом сільським головою видано розпорядження №128 від 22.11.2023 року «Про проведення службового розслідування». Під час проведення службового розслідування комісією виявлено ряд порушень директором Комунального підприємства «Студенянський комунгосп» Студенянської територіальної громади Вінницької області ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків.

За результатами проведеного службового розслідування комісія рекомендувала винести директору Комунального підприємства «Студенянський комунгосп» Студенянської територіальної громади Вінницької області ОСОБА_1 зауваження як попередження про недопустимість подальших подібних дій, зазначених в акті службового розслідування.

З актом службового розслідування ОСОБА_1 ознайомився 28.12.2023 року, про що свідчить його підпис на зазначеному акті.

27 грудня 2023 року начальником відділу архітектури, містобудування, цивільного захисту, управління комунальною власністю та житлово-комунальним господарством Студенянської сільської ради Вінницької області подано доповідну записку сільському голові ОСОБА_2 про те, що Державним агентством водних ресурсів України 06.07.2022 року №121/ВН/49д-22 видано дозвіл на спеціальне водокористування КП «Студенянський комунгосп» Студенянської територіальної громади Вінницької області терміном по 06.07.2027 року, зокрема, на артезіанські свердловини №1686 та №784 с. Студена. Разом з тим, у період дії даного дозволу, 12.12.2023 року Державним агентством водних ресурсів України видано дозвіл №323/ВН/49д-23 на спеціальне водокористування КП «Студенянський комунгосп» Студенянської територіальної громади Вінницької області терміном по 12.12.2028 року, з якого директором КП «Студенянський комунгосп» ОСОБА_1 самостійно, безпідставно і без відома Засновника виключено дві свердловини, а саме: артезіанську свердловину №1686 с. Студена та артезіанську свердловину №784 с. Студена.

З метою повного та всебічного з`ясування вказаних обставин сільським головою видано розпорядження №153 від 27.12.2023 року «Про проведення службового розслідування».

У ході службового розслідування комісія встановила, що у попередньому дозволі на спеціальне водокористування №1231/ВН/49д-22, виданому Державним агентством водних ресурсів України 06.07.2022 року, серед інших були включені свердловини №1686 та №784, які також зазначені в рішенні 18 позачергової сесії 8 скликання №1003 від 16.11.2021 року «Про прийняття на баланс системи водопостачання населених пунктів Студенянської територіальної громади».

З доповідної записки начальника відділу архітектури, містобудування, цивільного захисту, управління комунальною власністю та житлово-комунальним господарством Лариси Митрофаненко стало відомо, що до дозволу на спеціальне водокористування КП «Студенянський комунгосп» №323/ВН/49д-23, виданого 12.12.2023 року, включено каптажі, проте директором КП ОСОБА_1 самостійно, безпідставно і без відома Засновника виключено дві свердловини №1686 та №784, які обслуговують орієнтовно 20% абонентів с. Студена, у тому числі юридичних осіб.

Невключення зазначених свердловин у дозвіл унеможливило укладення договорів на користування питною водою, що призвело до недоотримання доходів від надання комунальних послуг та нераціонального використання коштів місцевого бюджету.

Із зазначеного вбачається прийняття директором КП «Студенянський комунгосп» ОСОБА_1 помилкових рішень, що призвело до погіршення показників господарської діяльності підприємства, а також до невиконання вимог Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 «Основні засоби».

Під час проведення службового розслідування комісією встановлено свідоме недбале ставлення директора КП «Студенянський комунгосп» ОСОБА_1 до виконання своїх посадових обов`язків. За результатами службового розслідування, акт від 28.02.2024 року, комісія рекомендувала застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

04.03.2024 року відповідно до розпорядження сільського голови Студенянської сільської ради №13-к «Про оголошення догани ОСОБА_1 » позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. З розпорядженням ОСОБА_1 ознайомився під підпис 06.03.2024 року, від надання пояснень відмовився.

Вважаючи дане розпорядження про оголошення догани протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі №120/3962/24, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, у задоволенні позову відмовлено.

У даному рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 08.04.2025 встановлено, що директором ОСОБА_1 не забезпечено виконання пункту 7.1 Статуту КП «Студенянський комунгосп» Студенянської територіальної громади Вінницької області щодо забезпечення ефективного використання майна та ресурсів Засновника. Директором ОСОБА_1 також не проводився пошук правових підстав для вирішення обліку спірних об`єктів (свердловин).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що і після застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, розпорядженням №13-к від 04.03.2024, позивач не припинив порушення трудової дисципліни та неналежне виконання посадових обов`язків, а навпаки допускав їх повторно, що в сукупності свідчить про наявність систематичності у розумінні пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Так, доповідною запискою начальника відділу архітектури, містобудування, цивільного захисту, управління комунальною власністю та житлово-комунальним господарством Студенянської сільської ради Вінницької області від 30.09.2024 за вих. №02-04/221 зафіксовано результати аналізу використання бюджетних коштів по КП «Студенянський комунгосп» та виявлені порушення, зокрема, невиконання директором підприємства рішень 46 сесії 8 скликання Студенянської сільської ради №1728 від 04.04.2024 та 48 сесії 8 скликання Студенянської сільської ради №1760 від 20.06.2024.

За результатами розгляду вказаної доповідної записки сільським головою складено лист від 30.10.2024 за вих. №02-10/811, адресований директору КП «Студенянський комунгосп» ОСОБА_1 , яким останнього зобов`язано надати до 08.11.2024 інформацію про причини невиконання рішень №1728 від 04.04.2024 та №1760 від 20.06.2024. Вказаний лист був направлений підприємству на офіційну електронну адресу.

Водночас, як вбачається з доповідної записки начальника відділу організаційно-правового та кадрового забезпечення Студенянської сільської ради від 11.11.2024, директор КП «Студенянський комунгосп» у встановлений строк відповіді на лист сільського голови від 30.10.2024 №02-10/811 не надав, що свідчить про невиконання службових доручень та ігнорування вимог засновника і органу управління підприємством.

Окрім того, доповідною запискою від 22.10.2024 за вих. №02-04/233 зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 8.7 Статуту КП «Студенянський комунгосп», відповідно до якого на час відсутності керівника його повноваження покладаються на одну із посадових осіб підприємства. Як встановлено у доповідній, позивач на період власного відрядження з 12.10.2024 по 29.10.2024 таких дій не вчинив, що призвело до порушення організації роботи підприємства.

Наслідком неналежної організації управління підприємством у період відсутності директора стала, зокрема, затримка виплати заробітної плати працівникам, які виконували суспільно-корисні роботи, що підтверджується пояснювальною запискою головного бухгалтера КП «Студенянський комунгосп» від 24.10.2024 за вих. №178, у якій зазначено причини невиплати заробітної плати за жовтень 2024 року у зв`язку з відрядженням директора та відсутністю наказу про покладання обов`язків на іншу особу.

Також дорученням сільського голови №9 за підсумками щотижневої наради від 11.11.2024 директору КП «Студенянський комунгосп» Бабину С.М. визначено надати письмові пояснення щодо затримки виплати заробітної плати за першу половину жовтня 2024 року у строк до 13.11.2024. При цьому встановлено, що ОСОБА_1 був присутній на нараді, однак від підпису на дорученні відмовився у присутності керівників виконавчих органів сільської ради.

Надалі, відповідно до доповідної записки начальника відділу організаційно-правового та кадрового забезпечення від 14.11.2024, директор КП «Студенянський комунгосп» у встановлений строк відповіді на доручення сільського голови №9 від 11.11.2024 також не надав.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що порушення, допущені позивачем після накладення дисциплінарного стягнення 04.03.2024, є не одиничними та не випадковими, а свідчать про повторне і триваюче невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на позивача трудовим договором та Статутом підприємства. Відтак, наявні у справі докази в їх сукупності підтверджують систематичність порушень трудової дисципліни з боку ОСОБА_1 , що є достатньою правовою підставою для застосування до нього звільнення на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що спірні розпорядження відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам законності, обґрунтованості, правомірності, добросовісності, розсудливості та пропорційності, а відтак підстави для їх визнання протиправними та скасування відсутні.

Відтак, решта вимог даного позову щодо поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Студенянська сільська рада Піщанського району Вінницької області (вул. Соборна, 42, с. Студена, Тульчинський район, Вінницька область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна