Справа № 160/5417/25
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5417/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року (головуючий суддя Златін С.В.)

у справі №160/5417/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області; Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України в Дніпровській області, та Головного Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахуванні при перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника за заявою № 3768 від 06.11.2023 ОСОБА_1 періоду роботи померлого чоловіка ОСОБА_2 , за списком №1 (виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах) шахтарі, з 13.12.2000 по 03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля», (на даний час ГІАТ «Лисичанськвугілля») шахта «Привільннянська» та роботи в Умовах Крайньої півночі, з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля», Арктичного виробничого об`єднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля» з 06.11.2023;

- зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Дніпровській області та Головне Управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за заявою № 3768 від 06.11.2023 у зв`язку з втратою годувальника, зарахувавши період роботи померлого чоловіка ОСОБА_2 , за списком №1 (виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах) шахтарі, з 13.12.2000 по 03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля», (на даний час ПАТ «Лисичанськвугілля») шахта «Привільннянська» та роботи в Умовах Крайньої півночі, з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля» Арктичного виробничого об`єднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля , з 06.11.2023 та виплатити недоотриману суму пенсії з 06.11.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по втраті годувальника. Вказує, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 період роботи чоловіка з 13.12.2000 по 03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля» та не врахувано період роботи в умовах Крайної півночі з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля» Арктичного виробничого об`єднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля», що призвело до порушення прав позивачки на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, при цьому певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Також суд першої інстанції вказав, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

Суд першої інстанції зазначив, що основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою, а оскільки трудова книжка померлого годувальника ОСОБА_2 містить записи щодо спірних періодів роботи, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо не зарахуванні при перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника за заявою № 3768 від 06.11.2023 ОСОБА_1 спірних періодів роботи померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 ГУ ПФУ в Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що на виконання судового рішення, пенсійним органом здійснено з 06.11.2023 ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до заяви №3768 від 06.11.2023 та виплачено недоотримані суми пенсії. У відповідності до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на вчинення будь-яких інших дій з приводу пенсійного забезпечення позивача, у тому числі за рішенням суду, оскільки остання не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а тому суд першої інстанції безпідставно поклав зобов`язання на відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Під час перерахунку пенсії позивачки до стажу годувальника ( ОСОБА_2 ) не зараховано період роботи з 25.02.1993 по 03.02.1998, оскільки запис про звільнення трудової книжки завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття її змісту (не має чіткого зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Періоди роботи годувальника у ДХК «Лисичанськвугілля», в подальшому перейменованого ПАТ «Лисичанськвугілля», шахта «Привільнянська» зараховано до страхового стажу, та не зараховано до стажу роботи за списком №1, оскільки надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за списком №1) не містять посилань на Постанови, що були дійсні в період роботи годувальника. Стаж роботи з 30.11.1987 по 08.12.1989 зараховано без особливості території (Крайня Північ), оскільки строковий трудовий договір про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не надано, а в наданій довідці в підставах видачі зазначено трудовий договір без номеру, не зазначено терміну дії строкового трудового договору та відомості щодо користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, зазначеними в 5 пункті Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, отримувала пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.11.2023 позивачка звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника померлого чоловіка.

За принципом екстериторіальності заяву та додані до неї документи розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення від 13.11.2023 №63, яким відмовлено позивачці в перерахунку пенсії за заявою №3768 від 06.11.2023.

Така відмова оскаржена ОСОБА_1 в судовому порядку і постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/1736/24 від 13.08.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.11.2023 №63 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 06.11.2023 ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію по втраті годувальника відповідно до заяви №3768 від 06.11.2023 та виплатити недоотримані суми пенсії.

Під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання означеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області до стажу годувальника ( ОСОБА_2 ) не зараховано період роботи з 25.02.1993 по 03.02.1998, оскільки запис про звільнення трудової книжки завірено відтиском печатки, що непридатний для сприйняття її змісту (не має чіткого зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Періоди роботи годувальника 13.12.2000-15.12.2002, 01.01.2003-18.05.2008, 01.06.2008-14.09.2009, 21.09.2009-31.10.2010, 01.01.2011-26.09.2012, 02.10.2012-02.06.2013, 06.06.2013-16.06.2013, 18.06.2013-26.07.2013, 28.07.2013-03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля», в подальшому перейменованого ПАТ «Лисичанськвугілля», шахта «Привільнянська» зараховано до страхового стажу та не зараховано до стажу роботи за Списком № 1, оскільки надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за Списком № 1) не містять посилань на Постанови, що були дійсні в період роботи годувальника та для зарахування стажу на пільгових умовах, певного п`ятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене результатами атестації робочих місць, а відомості про результати атестації робочих місць годувальника заявницею не надано.

Стаж роботи з 30.11.1987 по 08.12.1989 зараховано без особливості території (Крайня Північ), оскільки строковий трудовий договір про роботу в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не надано, а в наданій довідці в підставах видачі зазначено трудовий договір без номеру, не зазначено терміну дії строкового трудового договору та відомості щодо користування пільгами, передбаченими нормативно-правовими актами, зазначеними в 5 пункті Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з діями пенсійного органу щодо не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоду роботи ОСОБА_2 (померлого годувальника) з 13.12.2000 по 03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля» та період роботи в умовах Крайної Півночі з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля» Арктичного виробничого об`єднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля», позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно до ч.1 ст.38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 ст.36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону - довічно.

Відповідно до п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також документи, зазначені в цьому пункті.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Відповідно до вказаного вище Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Як встановлено судом, в спірному випадку пенсійним органом (відповідачем-2) при перерахунку пенсії позивачки у зв`язку з втратою годувальника не зараховано до стажу роботи за Списком № 1 періоди роботи годувальника ( ОСОБА_2 ) 13.12.2000-15.12.2002, 01.01.2003-18.05.2008, 01.06.2008-14.09.2009, 21.09.2009-31.10.2010, 01.01.2011-26.09.2012, 02.10.2012-02.06.2013, 06.06.2013-16.06.2013, 18.06.2013-26.07.2013, 28.07.2013-03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля», шахта «Привільнянська», оскільки надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за Списком № 1) не містять посилань на Постанови, що були дійсні в період роботи годувальника, також відсутні відомості про результати атестації робочих місць.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що наведені пенсійним органом обставини не є підставою для не зарахування вказаних вище періодів роботи годувальника до стажу роботи за Списком № 1.

Суд апеляційної інстанції враховує, що пенсійним органом не заперечується факт роботи та характер виконуваної ОСОБА_2 у вказані періоди. В трудовій книжці ОСОБА_2 наявна інформація про працю позивача у спірні періоди на посаді, яка передбачена Списком №1 згідно зі Списками, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36. Також відомості про пільговий стаж ОСОБА_2 за Списком №1 підтверджені довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Отже, за такого правового регулювання, недоліки в довідках про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (за Списком № 1) про які вказує відповідач, а саме: відсутність посилань на Постанови, що були дійсні в період роботи годувальника, не впливають на зарахування певних періодів роботи ОСОБА_2 до його пільгового стажу.

Щодо відсутності відомостей про результати атестації робочих місць годувальника суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами п.4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Що стосується документів про підтвердження атестації робочих місць, відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

При цьому законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги, що відповідно до наявних у справі доказів жодних змін в організації роботи за робочим місцем ОСОБА_2 , змін у назві професії, колі обов`язків з моменту первинної атестації до наступної атестації не відбувалось, суд апеляційної інстанції вважає, що пенсійний орган протиправно не зарахував до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_2 з 13.12.2000 по 15.12.2002, з 01.01.2003 по 18.05.2008, з 01.06.2008 по 14.09.2009, з 21.09.2009 по 31.10.2010, з 01.01.2011 по 26.09.2012, з 02.10.2012 по 02.06.2013, з 06.06.2013 по 16.06.2013, з 18.06.2013 по 26.07.2013, з 28.07.2013 по 03.03.2014 у ДХК «Лисичанськвугілля».

Щодо не зарахування періоду роботи годувальника в умовах Крайньої Півночі з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля» Арктичного виробничого об`єднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля», суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення страхового стажу для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.

Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.

Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.

Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд у постановах від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Оскільки періоди роботи ОСОБА_2 (померлого годувальника) з 30.11.1987 по 20.04.1990 на руднику «Баренцбургвугілля», Арктичного виробничого обєднання з видобутку вугілля на острові Шпіцберген «Артіквугілля» підтверджено копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , такі періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу годувальника.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допущену Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправну бездіяльність у спірних відносинах. При цьому, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є відповідальним за опрацювання заяви позивача про перерахунок пенсії у зв`язку з переходом на пенсію по втраті годувальника та прийняття відповідного рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі №160/5417/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров