Справа № 480/11227/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Стислий виклад позицій сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем тим, що відповідач порушив строки виплати індексації грошового забезпечення та одноразових видів грошового забезпечення, що нараховані на виконання рішень суду. Тому відповідач протиправно не виплатив позивачу компенсації втрати частини доходів.
Судом 18.10.2023 відкрито провадження у справі.
Відповідач подав відзив, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити.
Встановлені судом фактичні обставини.
03.08.2019 позивача виключено зі списків особового складу відповідача, що підтверджується наказом відповідача від 03.08.2019 № 223-ОС.
Рішенням Сумського окружного адімністративного суду від 08.08.2022 у справі № 480/10389/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 28.02.2018 із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а також зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 03.08.2019, з урахуванням абзаців 4,6 п/5 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078.

На виконання вказаного рішення суду відповідач 29.09.2022 сплатив позивачу кошти у сумі 117 882,62 грн, що визнається позивачем та підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Рішенням вказаного вище суду від 21.12.2022 у справі № 480/6538/22, з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції від 30.08.2023, зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошову допомогу на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2014, 2015, 2016, 2017 роки, а також зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням індексації грошового забезпечення за 2014 - 2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з урахуванням індексації грошового забезпечення.

На виконання цього рішення суду відповідач 27.09.2023 сплатив позивачу кошти у сумі 82 152,05 грн, що визнається позивачем та підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Оскільки відповідач 29.09.2022 та 27.09.2023 не виплатив позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, а саме у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, які виплачені на виконаннявказаних вище рішень суду, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновки суду та їх мотиви.

Відповідно до ст. 1 Закону України ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ст.2 вказаного закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 цього закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 вказаного Закону).

Аналогічні положення закріплені у постанові КМУ від 22.02.2001 № 159.

Отже, виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється у місяці виплати заборгованості доходів, які не мають разового характеру. Право на виплату компенсації особа набуває в момент отримання доходу. Суд зазначає, що особа має право на таку компенсацію незалежно від підстав нарахування заборгованості, добровільно чи на виконання судового рішення.

Судом встановлено, що відповідач на виконання рішення суду справі № 480/10389/21 сплатив позивачу 29.09.2022 індексацію грошового забезпечення, а 27.09.2023 на виконання рішення суду у справі № 480/6538/22 - допомоги на оздоровлення, допомогу при звільненні та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки УБД.

Частинами 1 та 14 ст.10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. У рік звільнення зазначених в абзацах 1 та 2 цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбачено ст.16-2 Закону України "Про відпустки".

Військовослужбовцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту (п.2 ч.2 ст.15 цього закону).

Відповідно до п.12 ч.1 ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Отже, виплачені суми грошової компенсації додаткової відпустки УБД при звільненні, одноразової грошової допомоги при звільненні, а також допомоги на оздоровлення носять разовий характер. Такі виплати не нараховуються систематично щомісяця, а виплачується військовому лише у визначених випадках.

Оскільки виплачені суми на виконання рішення суду у справі № 480/6538/22 не є постійними та мають разовий характер, підстави для здійснення компенсації позивачу втрати частини доходів, а саме у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відсутні. Тому суд відмовляє в частині вимог визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, а саме у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, нарахованих на виконання вказаного вище рішення.

Як вже зазначалося, компенсація втрати частини доходів провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати перерахованої пенсії.

Враховуючи те, що сторонами не заперечується факт остаточної виплати позивачу 29.09.2022 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 до 03.08.2019 у розмірі 117 882,62 грн, то суд визнає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні позивачу компенсації втрати частини доходів та зобов`язує відповідача нарахувати і виплатити позивачу таку компенсацію.

Також суд зазначає, що не виходить за межі позовних вимог та не змінює способу захисту порушеного права, однак самостійно формулює резолютивну частину рішення для ефективного подальшого виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що спір у даній справі виник стосовно невиплати компенсації, а не її розміру чи порядку нарахування. Відповідач взагалі заперечував право позивача на таку компенсацію. Обов`язок розрахунку компенсації за кожен місяць несвоєчасно виплаченого позивачу утримання покладено на відповідача. Тому суд не підміняє суб`єкта владних повноважень та не здійснює розрахунок конкретної суми компенсації у цій справі.

Отже, вимоги задовольняються судом частково.

Щодо зазначення відповідачем того, що позивачем в інших справах заявлено вимоги щодо стягнення середнього заробітку за затримку виплат, які здійснені на виконання рішень суду у справах № 480/10389/21 та № 480/6538/22, як підставу, яка виключає нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до норми ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений ч.1 цієї статті.

Суд зазначає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, а є саме спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільненого працівника щодо отримання ним в передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких особа має право при звільненні, в тому числі й тих що мають разовий характер. Його метою є захист прав працівника, забезпечуючи йому виплати, еквівалентні середньому заробітку, за кожен день затримки, оскільки несвоєчасна виплата перешкоджає працівнику використовувати кошти для забезпечення своїх потреб. Натомість компенсація втрати частини доходів передбачена ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" є заробітною платою. Вона спрямована на відшкодування знецінення належних працівнику сум через інфляцію та втрату їх купівельної спроможності за період затримки. Метою такої компенсації є відшкодування працівнику втрату частини доходів, спричинену інфляційними процесами, які вплинули на реальну вартість заборгованості доходів, які не мають разового характеру.

Таким чином, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є автоматичною підставою для відмови особі у компенсації втрати частини доходів, оскільки дані виплати мають різну правову природу, регулюються різними нормами, для їх виплати передбачені різні підстави. Крім того, жодна норма законодавства не містить положень про те, що у разі виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виключається право особи на компенсацію втрати частини грошових доходів.

Судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норми п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", його розподіл судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, а саме у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 117 882,62 грн за період з 01.12.2015 до 03.08.2019, виплаченого 29.09.2022.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів, а саме у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 117882,62 грн за період з 01.12.2015 до 03.08.2019, виплаченого 29.09.2022.

4. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.

5. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

6. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Сидорук