Справа № 620/3691/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа №620/3691/24

адміністративне провадження № К/990/40506/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року (колегія у складі суддів Шведа Е.Ю., Голяшкіна О.В., Мельничука В.П.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області) від 29 лютого 2024 року №15-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани.

Позов мотивовано тим, що спірний наказ є необґрунтованим, безпідставним та таким, що винесений без урахування принципу пропорційності, адже не містить ознак складу дисциплінарного проступку, належної, однозначної кваліфікації проступку, чіткого формулювання суті та обставин допущеного проступку, обґрунтування обрання певного виду стягнення та доказів факту умисних дій, негативних наслідків та ступеню тяжкості проступку.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 28 травня 2024 року позов задовольнив повністю. 11 червня 2024 року цей суд ухвалив додаткове рішення, яким стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 2072,29 грн.

Суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що дисциплінарна комісія не довела належними та допустимими доказами як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку в діях позивачки, а також ступінь її вини і шкідливих наслідків. Суд указав на відсутність доказів надання позивачкою переваг певному суб`єкту господарювання з прийняття будь-яких рішень щодо його діяльності, внесення будь-яких змін до інтегрованих карток платника, використання службової інформації в будь-яких інших, ніж для виконання функціональних обов`язків, цілях.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 30 липня 2024 року скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року та ухвалив нове судове рішення, яким відмовив у задоволенні позову. Іншою постановою від 30 липня 2024 року Шостий апеляційний адміністративний суд скасував додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2024 року.

За висновком апеляційного суду, відповідач довів встановлені у ході дисциплінарного провадження обставини, які відповідно до пункту 5 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII) зумовлюють дисциплінарну відповідальність позивачки, а саме невиконання або неналежне виконання наказу керівника, прийнятого у межах його повноважень. Апеляційний суд вважав, що відповідач не міг залишити без реагування обставини неодноразового здійснення позивачкою пошуку у внутрішніх інформаційних системах відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферум Декор» (далі - ТОВ «Ферум Декор») із яким у позивачки було врегульовано потенційний конфлікт інтересів, позаяк її чоловік є директором цього товариства (що перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Чернігівській області), навіть попри те, що будь-яких коригувань відомостей чи прийняття рішень щодо ТОВ «Ферум Декор» ОСОБА_1 не здійснювала. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що за відповідний дисциплінарний проступок догана є найбільш м`яким з передбачених Законом №889-VIII видом дисциплінарного стягнення, тому констатував дотримання відповідачем принципу пропорційності при обранні виду дисциплінарного стягнення. Водночас суд констатував, що за змістом оскаржуваного наказу, при його прийнятті враховувалися пояснення, характеристика та відсутність дисциплінарних стягнень у позивачки, що вказує на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 про їх неврахування Головним управлінням ДПС у Чернігівській області.

Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування

У касаційній скарзі позивачка просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року та залишити в силі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року.

Підставою касаційного оскарження заявник указав пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Свої доводи у межах цієї підстави заявниця обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції застосував положення частини другої статті 65 та частини другої статті 77 Закону №889-VIII без урахування висновку з питання їх застосування, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі №1340/4847/18. Скаржниця доводить, що апеляційний суд не врахував викладених в зазначеній справі висновків Верховного Суду в частині недоведеності вини позивачки у вчиненні дисциплінарного проступку, а також в частині відсутності належного обґрунтування наказу про притягнення державного службовця до відповідальності, що є підставою для визнання його протиправним та скасування.

Позиція інших учасників справи

У відзиві відповідач зазначив, що не визнає наведених у касаційній скарзі доводів, вважає їх необґрунтованими та просив залишити касаційну скаргу позивачки без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Доводи відповідача загалом відтворюють обставини, покладені в основу притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, а саме багаторазове здійснення нею пошуку в ІКС «Податковий блок» реєстраційних даних платника податків, перегляду картки платника податків щодо ТОВ «Ферум Декор» () в умовах врегульованого згідно з наказом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 потенційного конфлікту інтересів, зумовленого перебуванням вказаного товариства, керівником якого є чоловік позивачки, на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області, чим порушено вимоги частини першої статті 28 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII).

У відповіді на відзив позивачка зауважила, що отримання доступу до інформації ІКС «Податковий блок» та її перегляд є не є формою вчинення дії або прийняття рішення під час реалізації службового повноваження, а правом посадової особи на отримання відповідної інформації для реалізації своїх службових повноважень. Позивачка наголосила, що в її діях немає складу дисциплінарного проступку, а оскаржуваний наказ не містить обґрунтування застосування саме такого виду стягнення, в ньому не зазначено стислого викладу обставин дисциплінарної справи, в чому саме полягає винна протиправна дія державного службовця (позивача), юридична кваліфікація проступку та відсутнє мотивування неналежного виконання посадових обов`язків позивачки за посадовою інструкцією, посилання на конкретні посадові обов`язки, які нібито порушені позивачкою, що є самостійною підставою визнання протиправним та скасування наказу. Твердження відповідача про невиконання вимог наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 позивачка вважає необґрунтованим, оскільки це є лише заходом зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів, який здійснюється шляхом застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчинення позивачем певних дій чи прийняття рішень, тож це не може кваліфікуватися як неналежне виконання посадовою особою своїх посадових обов`язків.

Рух касаційної скарги

Ухвалами Верховного Суду від 12 вересня 2024 року та від 07 жовтня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу повернуто особі, яка її подала.

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року касаційну скаргу позивачки залишено без руху та встановлено десятиденний для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції: заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження з доказами, що підтверджують ці обставини; уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

11 листопада 2024 року позивачка на виконання вимог цієї ухвали надала уточнену касаційну скаргу, а 13 листопада 2024 року - подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2024 року визнано поважними причини пропуску позивачкою строку на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за поданою нею касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2025 року справу призначено до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин обіймала посаду заступника начальника відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, Головного управління ДПС у Чернігівській області.

10 жовтня 2023 року Департамент з питань запобігання та виявлення корупції ДПС направив на адресу Сектору з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Чернігівській області лист №25402/7/99-00-14-02-07 (вх. від 10 жовтня 2023 року №3289/8/25-01) з інформацією про відпрацювання корупційного ризику - «Недоброчесність посадових осіб ДПС та її територіальних органів під час роботи з конфіденційною чи службовою інформацією та інформацією про персональні дані платників податків та показники їх фінансово-господарської діяльності». У вказаному листі зазначено про встановлення фактів вчинення дій посадовими особами ГУ ДПС у Чернігівській області, зокрема ОСОБА_1 , стосовно платників податків, по яким наказами ГУ ДПС у Чернігівській області врегульовано конфлікт інтересів. У зв`язку з викладеним направлено відповідну інформацію для проведення перевірки.

З метою перевірки інформації, зазначеної в листі ДПС України від 10 жовтня 2023 року №25402/7/99-00-14-02-07, та на виконання вимог розпорядження ГУ ДПС у Чернігівській області від 12 жовтня 2023 року №60-р «Про проведення перевірки інформації, зазначеної у листі ДПС від 12 вересня 2023 року №22572/7/99-00-14-02-07» (із змінами, внесеними розпорядженням від 23 жовтня 2023 року №66), робочою групою проведено перевірку, висновки якої зафіксовано в акті від 08 листопада 2023 року №5/25-01-14-13.

У вказаному акті, зокрема, відображено, що заступником начальника відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 вчинені дії стосовно ТОВ «Ферум Декор» - здійснено ряд входів до ІКС «Податковий блок» та пошук реєстраційних даних платника податків, перегляд картки платника податків в умовах врегульованого конфлікту інтересів згідно з наказом ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90, чим порушено вимоги частини першої статті 28 Закону №1700-VII.

Доповідною запискою Сектору з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДПС у Чернігівській області від 11 січня 2024 року №14/25-01-14-16, з метою визначення ступеню вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, на підставі статей 64-69 Закону №889-VIII внесено пропозицію в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області про ініціювання дисциплінарних проваджень стосовно, зокрема, ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту 1.2 доручення в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 12 січня 2024 року №5/25-01-01-01-11 до доповідної записки сектору з питань запобігання та виявлення корупції від 11 січня 2024 року №14/25-01-14-16 та наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 16 січня 2024 року №5-дп «Про порушення дисциплінарного провадження» порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 .

За результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарною комісією на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області складено подання від 19 лютого 2024 року, за висновком якого встановлено наявність у діях позивачки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, відповідно до якого ОСОБА_1 заслуговує на накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, передбаченого частиною третьою статті 66 Закону №889-VIII, за невиконання вимог наказу ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 «Про здійснення службових повноважень під зовнішнім контролем».

До такого висновку дисциплінарна комісія прийшла, зокрема, у зв`язку з встановленням системності використання наданого доступу в ІКС «Податковий блок» для пошуку реєстраційних даних платника податків, перегляду картки платника податків, а також перегляду даних з архіву податкової звітності Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Ферум Декор», по якому наказом ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 «Про здійснення службових повноважень під зовнішнім контролем» врегульовано конфлікт інтересів.

Наказом в.о. начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 29 лютого 2024 року №15-дс застосовано до заступника начальника відділу запобігання фінансовим операціям, пов`язаним з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом ГУ ДПС у Чернігівській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII. Підставою прийняття цього наказу визначено подання дисциплінарної комісії від 19 лютого 2024 року №54/25-01-01-01-33, пояснення ОСОБА_1 .

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права й акти їх застосування

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною п`ятою статті 5 Закону №889-VIII на державних службовців поширюється дія Закону №1700-VII.

Частиною першою статті 8 Закону №889-VIII визначено обов`язки державного службовця, серед яких зокрема, такі (пункти 8-10):

- виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

- додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

- запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Статтею 62 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону №889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 65 Закону №889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону №889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно із частиною третьою статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

За правилами частини першої статті 67 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Пунктом 2 частини другої статті 68 Закону №889-VIII передбачено, що на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до частин першої статті 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно із частинами першою, другою статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Частинами першою і другою статті 77 Закону №889-VIII передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

За частиною п`ятою цієї ж статті пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи

Межі касаційного перегляду визначені статтею 341 КАС України, за правилами частини першої якої, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційне провадження у цій справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме, з метою перевірки аргументів скаржниці щодо застосування апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні положень частини другої статті 65 та частини другої статті 77 Закону №889-VIII без урахування висновку з питання їх застосування, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2019 року у справі №1340/4847/18.

Переглядаючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд керується таким.

У справі №1340/4847/18 предметом спору був наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани. Підставою для цього слугував висновок дисциплінарної комісії, викладений у її поданні, про порушення позивачем вимог наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 27 серпня 2018 року №129-ОД. Ключові мотиви заявника зводилися до відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку та невідповідності оспорюваного наказу вимогам обґрунтованості, передбаченим Законом №889-VIII.

Переглянувши судові рішення в згаданій справі, Верховний Суд погодився з позицією суду першої інстанції, підтриманою апеляційним судом, про наявність підстав для визнання протиправним і скасування спірного наказу.

Суд керувався тим, що, за обсягом установлених у справі обставин, про необхідність виконання пункту 5 наказу від 01 лютого 2018 року № 19-ОД (зі змінами) позивач дізнався за результатами проведення 10 вересня 2018 року апаратної наради, після чого вжив невідкладних заходів для виконання вимог цього наказу та 11 вересня 2018 року подав необхідну інформацію в повному й достовірному обсязі. Поряд із цим Суд урахував встановлену судами відсутність доказів ознайомлення позивача з наказом від 01 лютого 2018 року № 19-ОД, до якого були внесені зміни наказом від 27 серпня 2018 року № 129-ОД.

За цих обставин Верховний Суд погодився з висновками судів першої і апеляційної інстанції щодо безпідставності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з мотивів порушення ним вимог наказу Головного управління Держпраці у Львівській області від 27 серпня 2018 року № 129-ОД.

Іншим аспектом була невідповідність спірного наказу вимогам щодо форми, установленим Законом №889-VIII.

Зокрема, в справі встановлено, що оскаржуваний наказ містив загальне посилання на статтю 65 Закону №889-VIII, без зазначення конкретного пункту частини другої цієї статті та виду дисциплінарного проступку, а також без указання суті вчиненого порушення, тобто яку саме звітну інформацію не подав позивач вчасно, в чому конкретно виразилося неналежне виконання посадових обов`язків позивачем.

В цьому контексті Верховний Суд на підставі аналізу положень статей 65, 66, 77 Закону №889-VIII зауважив, що зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретного пункту частини другої статті 65 Закону №889-VIII дозволяє чітко визначити як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення.

Крім цього, обрання того чи іншого виду стягнення передбаченого статтею 66 Закону №889-VIII безпосередньо залежить від того, який саме дисциплінарний проступок вчинений державним службовцем.

Як підсумок, Верховний Суд підтримав висновки судів попередніх інстанцій, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також ненаведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Таким чином, у справі №1340/4847/18 протиправність оспорюваного наказу констатовано Судом у двох аспектах - відсутністю підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, виходячи зі змісту конкретних обставин, що склалися в конкретній справі, та невідповідністю наказу установленим Законом №889-VIII формальним вимогам.

Повертаючись до справи, яка переглядається, предметом спору у ній є наказ відповідача від 29 лютого 2024 року №15-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким позивачку притягнуто до відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII.

Зазначеною правовою нормою передбачено, що дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Суди попередніх інстанцій встановили, що поставлене позивачці у провину порушення зумовлено невиконанням вимог наказу начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 «Про здійснення службових повноважень під зовнішнім контролем», прийнятого на підставі повідомлення позивачки від 24 червня 2022 року №99/25-01-08-21 та доповідної записки заступника начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 24 червня 2022 року №100/25-01-08-21.

Зазначеним наказом врегульовано потенційний конфлікт інтересів ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням на обліку в ГУ ДПС у Чернігівській області ТОВ «Ферум Декор» (код 41190050), керівником якого є її чоловік.

Із цих міркувань позивачку зобов`язано:

- узгоджувати з уповноваженими особами усі дії, зміст рішень чи проектів рішень, що приймаються або розробляються стосовно ТОВ «Ферум Декор»;

- письмово повідомляти уповноважених осіб не пізніше наступного робочого дня, з моменту коли стало відомо про будь-які зміни чи обставини, що можуть призвести до виникнення реального конфлікту інтересів або інших порушень чи обмежень, визначених нормами чинного антикорупційного законодавства.

Судами встановлено, що після прийняття наказу від 28 червня 2022 року №90 ОСОБА_1 протягом квітня-липня 2023 неодноразово здійснювала пошук у внутрішній інформаційній системі податкового органу ІКС «Податковий блок» реєстраційних даних платника податків, перегляд картки платника податків, а також перегляд даних з архіву податкової звітності Єдиного реєстру податкових накладних стосовно ТОВ «Ферум Декор» код ().

Апеляційний суд встановив, що такі дії мали систематичний характер та не були узгоджені з уповноваженими особами всупереч вимогам згаданого наказу начальника ГУ ДПС у Чернігівській області, яким урегульовано потенційний конфлікт інтересів. Наявності доказів, які б доводили узгодження таких дій у визначеному наказом від 28 червня 2022 року №90 порядку, суди обох інстанцій не встановили.

Невиконання або неналежне виконання наказу керівника, прийнятого у межах його повноважень є дисциплінарним проступком у значенні пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII.

За правилами частини третьої статті 66 Закону №889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Позивачка доводить, що в її діях немає ознак та складу дисциплінарного проступку, оскільки перегляд відомостей ІКС «Податковий блок» стосовно ТОВ «Ферум Декор» вона здійснювала задля виконання посадових обов`язків та водночас у жодному документі чи нормативно-правовому акті, на які містяться посилання у поданні дисциплінарної комісії, не йдеться про заборону доступу до інформаційних, електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем ДПС України з метою виконання функціональних обов`язків, до того ж, перегляд відомостей не є дією чи рішенням і не спричинив негативних наслідків.

Згідно зі статтею 29 Закону Закон №1700-VII застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень є одним із заходів врегулювання конфлікту інтересів (пункт 2 частини першої статті 29 Закону №1700-VII).

Відповідно до статті 33 Закону Закон №1700-VII службові повноваження здійснюються особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняною до неї особи під зовнішнім контролем у разі, якщо усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, обмеження її доступу до інформації чи перегляд її повноважень є неможливим та відсутні підстави для її переведення на іншу посаду або звільнення.

Колегія суддів поділяє позицію апеляційного суду, який відхилив наведені доводи скаржниці, оскільки у розглядуваному випадку наказ начальника ГУ ДПС у Чернігівській області від 28 червня 2022 року №90 не встановлював для позивачки жодних заборон щодо вчинення дій у межах виконання функціональних обов`язків чи обмежень у доступі до внутрішніх інформаційних систем, натомість передбачав обов`язок ОСОБА_1 узгоджувати з уповноваженими особами усі дії (винятків не передбачено) стосовно ТОВ «Ферум Декор». Це ж стосується й змісту рішень чи проектів рішень, що приймаються або розробляються позивачкою відносно цього товариства.

Неузгодження відповідних дій вказує на уникнення зовнішнього контролю, як застосованого наказом керівника способу врегулювання потенційного конфлікту інтересів і є прямим порушенням цього наказу, водночас пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не передбачає обов`язкового настання наслідків для кваліфікації дій за цією нормою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції слушно вказав, що відповідач мав правові підстави вважати обґрунтованими висновки дисциплінарного провадження про вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, що й знайшло своє відображення в оскаржуваному у цій справі наказі від 29 лютого 2024 року №15-дс.

Суд апеляційної інстанції також установив, що визначаючи вид дисциплінарного стягнення, відповідач керувався принципом пропорційності, врахувавши пояснення позивачки, її характеристику та відсутність дисциплінарних стягнень. Як підсумок, відповідач застосував догану, що є найбільш м`яким видом дисциплінарного стягнення, який дозволяв застосувати Закон №889-VIII (частина третя статті 66) за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього ж Закону.

Щодо доводів скаржниці про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №1340/4847/18, колегія суддів зауважує, що на відміну від зазначеної справи, у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції слушно констатував наявність у відповідача правових підстав для притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, на противагу справі №1340/4847/18, оспорюваний в цій справі наказ містить посилання на конкретний пункт частини другої статті 65 Закону №889-VIII, що обумовило відсутність у суду перешкод для визначення того, як кваліфікував дії чи бездіяльність державного службовця саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення. Зазначені обставини суттєво відрізняють цю справу від згаданої вище.

У розглядуваному випадку, як суд першої інстанції, який ухвалив рішення на користь позивачки, так і суд апеляційної інстанції, який прийняв протилежне судове рішення, мали повну юрисдикцію у перегляді оскаржуваного наказу відповідача, що дозволило судам достеменно перевірити доводи відповідача про наявність визначених законом підстав дисциплінарної відповідальності державного службовця, мотиви, з яких відповідач дійшов відповідних висновків, їх відповідність змісту оспорюваного наказу та заслухати аргументи позивачки із цього приводу.

При цьому, ані суд апеляційної інстанції, постанову якого скаржниця в своїй касаційній скарзі просить скасувати, ані суд першої інстанції, рішення якого вона просить залишити в силі, під час розгляду справи не встановили невідповідності оскаржуваного наказу вимогам частини другої статті 77 Закону №889-VIII.

У межах касаційного перегляду повнота установлених судами фактичних обставин не є спірною, позаяк питання про перегляд судових рішень з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржниця перед Верховним Судом не порушувала.

Суд касаційної інстанції повторює, що за правилами частини другої статті 341 КАС України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, зважаючи на положення статті 350 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Висновки щодо судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2024 року в справі №620/3691/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду