Справа № 200/3199/25
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/3199/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі № 200/3199/25 (головуючий І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непроведення позивачу обчислення розміру пенсії та її перерахунку, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести позивачу обчислення та перерахунок розміру пенсії, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року позов задоволено:

- визнано протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непроведення позивачу обчислення розміру пенсії та її перерахунку, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести позивачу обчислення та перерахунок розміру пенсії, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково не врахував, що відповідач прийняв законне та обґрунтоване рішення, оскільки не міг зарахувати відповідний період роботи до страхового стажу позивача у зв`язку з наданням неналежно оформлених документів та ненаданням уточнюючих документів.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач звернувся 20 березня 2025 року засобами вебпорталу за призначенням пенсії за віком.

Заява опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961.

За результатами розгляду наданих документів позивачу з 23 січня 2025 року призначено пенсію за віком відповідно до пункту 3 статті 114 Закону №1058.

31 березня 2025 року позивач звернувся на вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою, на яку листом від 25.04.2025 (вих.№9604-7444/Л-02/8-0500/25), Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про наступне.

За трудовою книжкою від 02.08.1988 НОМЕР_1 зарахувати до страхового стажу період роботи з 1991 по 1998 роки неможливо, оскільки на сторінці вихододні кожен рік не завірено печаткою.

Для зарахування періоду роботи в колгоспі до страхового стажу надається уточнююча довідка про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні), видану на підставі первинних документів та повну реорганізацію підприємства.

В наданій позивачем архівній довідці від 19.11.2024 № 189, яка видана комунальною установою Трудовий архів Сіверської сільської ради Бахмутського району прізвище ОСОБА_2 (російською мовою ) не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 (російською мовою), тому період роботи в колгоспі з 30.07.1988 по 30.01.1999 не зараховано до страхового стажу.

Враховуючи вище зазначене, для зарахування до страхового стажу зазначеного періоду необхідно надати або нову довідку із зазначенням прізвища, яке відповідає паспортним даним або підтвердити зазначений період роботи в судовому порядку.

Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.

За ст. 24 Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За ст. 101 Закону 1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Згідно із ч.3 ст.44 Закону 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, пенсійний орган наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Судом встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем надано трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 02 серпня 1988 року.

До страхового стажу позивача не було зараховано період роботи з 30.07.1988 по 30.01.1999, оскільки згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_2 від 02 серпня 1988 року, на сторінці вихододні кожен рік не завірено печаткою.

Суд враховує, що за ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

За пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати на встановлений зразок трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ членство в колгоспі, де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV відомості про роботу - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V трудова участь у громадському господарстві - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Таким чином, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).

Матеріалами справи встановлено, що позивачем відповідачу було подано трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 від 02 серпня 1988 року у розділі трудової книжки колгоспника Трудова участь у спільному господарстві містяться щорічні відповідні записи про участь у вищевказаній діяльності за період з 1988 року по 30.01.1999 рік, наявні відповідні підписи уповноважених осіб та відбитки печаток колгоспу ім. Горького, а також міститься записи у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_3 та №2 перебування позивача у КСП Горького у період з 30 липня 1998 року по 30 січня 1999 року.

Крім того, суд критично відноситься до посилання відповідача про неприйняття архівної довідки від 19.11.2024 №189 виданої Комунальною установою Трудовий архів Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області про визначення вироблених виходо-днів у колгоспному виробництві з липня 1988 року по січень 1999 року КСП Горького, оскільки такі документи містять відомості які збігаються із записами трудової книжки позивача, а тому є належним доказом підтвердження страхового стажу.

За спірний період трудова книжка позивача має відомості про встановлені та відпрацьовані трудодні та отриману заробітну плату. Отже, в трудовій книжці наявна необхідна інформація (в тому числі і посилання на відпрацьовані трудодні, отриману заробітку плату), яка підтверджує трудову діяльність позивача у спірний період.

Крім того, невірне заповнення записів у трудовій книжці колгоспника, незасвідчення кожного року печаткою підприємства записів щодо виконання трудової участі у господарстві, не можуть бути підставами для незарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Також, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Отже, відповідач протиправно не зарахував відповідні періоди роботи позивача з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року до його страхового стажу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непроведення позивачу обчислення розміру пенсії та її перерахунку, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести позивачу обчислення та перерахунок розміру пенсії, із врахуванням спірного періоду, а саме: роботи в колгоспі ім. Горького (з 01.04.1992 КСП ім. Горького) з 30 липня 1988 року по 30 січня 1999 року.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі № 200/3199/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв