Справа № 240/23913/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/23913/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Май Прінт» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протправним, скасування рішення та картки відмови,

установив:

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Май Прінт» (далі позивач, ТОВ «Май Прінт») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Житомирської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Житомирська митниця) про коригування митної вартості від 16 квітня 2025 року №UA101000/2025/000140/1 та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000478 від 16 квітня 2025 року. Також просить стягнути витрати на оплату послуг перекладача у сумі 1500,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення відповідача про коригування митної вартості безпідставне, оскільки не доведено правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості, а зазначені в рішення митниці причини не є належним доказом невірного визначення митної вартості декларантом. Заявлена позивачем митна вартість є реальною, підтвердженою належними доказами та не спростована відповідачем. Відтак, на думку позивача, у Житомирської митниці не було достатніх правових підстав для коригування митної вартості автомобіля.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

30 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказує, що відповідно до розділу 5 «Упаковка та маркування» Контракту від 04 серпня 2021 року №11/21, товар поставляється в упаковці, яка забезпечує його збереження, кожна упаковка, що поставляється повинна містити маркування. Проте декларантом не було надано документів або інформації, що підтверджує вартість упаковки товару. Крім цього, відповідно до гр. 20 МД №25UA12U4 поставка товару здійснюється на умовах FOB Qingdao (Циндао) (CN). Однак згідно із CMR № 465356 від 09 квітня 2025 року транспортування товару по маршруту Польща Україна здійснював «NINICHUK ALINA», що означає, що перевезення товару здійснювала саме зазначена особа. При цьому, до митного оформлення надано довідку та рахунок про транспортні витрати, видані Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСЛОГІСТИК ЮА». Для підтвердження юридичного зв`язку між ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮА» та ТОВ «Май Прінт» надано договір транспортно-експедиторського обслуговування від 01 квітня 2025 року № 43427227, який може використовуватися для довгострокового систематичного надання послуг. Умови договору конкретного перевезення встановлюються в заявках. За відсутності заявок, умови перевезення, послуги, їх вартість, данні про вантаж та відправника/отримувача, маршрут, тощо, можуть визначатися транспортними документами, накладними, рахунками за цим Договором. Разом з тим до митного оформлення ані заявку, ані накладну не надано, як це передбачено пунктом 2 частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, відповідно до умов Договору №8-07/04/2025/МД про перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному і внутрішньому сполученні, пунктом 3 підпункту 3.1 передбачено, що розмір плати виконавцю за здійснення перевезення вантажу є договірним і фіксується в Заявці. Також зазначає, що рахунок на оплату транспортних витрат №4637735 від 10 квітня 2025 року містить відомості про вартість експедиторської винагороди у розмірі 686,5 грн. При цьому документ не містить інформації про територію (місце) де надавалися послуги з експедирування вантажу. Таким чином, якщо витрати на транспортно-експедиційні послуги, що є частиною загальних витрат на транспортування товару, не розподілені експедитором на понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатись у митну вартість. Відповідно до відомостей коносаменту BW25010775 від 10 лютого 2025 року вантаж прибув в Gdansk (Польща). Автотранспортна накладна №465356 від 09 квітня 2025 року містить інформацію, що місцем завантаження є Jankowo Gdanskie. Тобто вантаж переміщувався від Gdansk до Jankowo Gdanskie. До митного оформлення не надано транспортний документ, на підставі якого здійснювалось таке переміщення, а також, до митної вартості не включені транспортні витрати, понесені покупцем на вказаному маршруті.

Також відповідач подав клопотання про призначення справи до розгляду у судовому засіданні, яке ухвалою суду від 04 листопада 2025 року було задоволено.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову. Зауважував, що положення контракту № 11/21 від 04 серпня 2021 року не передбачають проведення покупцем оплати за пакування товару. Наголошував, що наданими до митного оформлення документами підтверджена вартість транспортно-експедиційних послуг, а тому твердження відповідача про необхідність надання інших документів, які б підтверджували формування такої вартості контрагентом позивача, є безпідставними.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Наголошувала, що наданими до митного оформлення документами не підтверджена вартість пакування імпортованого товару, витрати по переміщенню товару з порту Гданська до Янково Гданськ, звідки субпідрядник ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮА» забирав товар.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність надання представнику позивача часу для подання суду письмових пояснень з приводу переміщення товару з Гданська до Янково Гданськ, а відповідача для подання заперечень на такі, у разі їх наявності.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотань учасників справи 25 листопада 2025 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.

28 листопада 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, до яких долучено пояснення щодо маршруту перевезення товару від експедитора ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮА». Як убачається з названих документів різниця вартості перевезення товару з Гданська та Янково Гданськ до Ягодина становить 53645,03 грн становить вартість переміщення товару між Гданськом та Янково Гданськ.

03 грудня 2025 року до суду надійшли заперечення відповідача, в яких митний орган наголошує, що позивач не не надав жодних документів, які б підтверджували етап транспортування товару від порту Гданськ (Польща) до пункту Янково Гданськ (Польща). Відсутність таких документів суперечить вимогам пункту 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, відповідно до яких, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, декларант зобов`язаний надати митному органу транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Долучені до клопотання пояснення ТОВ «Транслогістик-ЮА» від 26 листопада 2025 року (вих. № 465356) та скриншот з гугл мапи за маршрутом Гданськ (порт) - Янково Гданськ не підтверджує обґрунтованості заявлених транспортних витрат, оскільки зазначені пояснення носять інформаційний характер та не є первинним документом, які можуть підтверджувати заявлені декларантом витрати згідно з вимогами митного законодавства. Таким чином, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару за митною декларацією № 25UA12U4 від 14 квітня 2025 року митним органом було виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, що об`єктивно унеможливило здійснення митного оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Як наслідок, 16 квітня 2025 року прийняте рішення про коригування митної вартості товару №UA101000/2025/000140/1.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Розглядаючи спір по суті, суд, на підставі наявних у справі доказів, установив, що 14 квітня 2025 року до митного оформлення в режимі імпорт до відділу митного оформлення №1 митного поста «Житомир-центральний» Житомирської митниці подано митну декларацію № 25UA12U4 з метою поміщення в митний режим імпорту товару: Посуд та прибори столові або кухонні з фаянсу або тонкої кераміки -Керамічні кружки - заготовки для нанесення зображень (сублімації).

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації надано такі документи:

- контракт (4104) № 11/21 від 04 серпня 2021 року;

- додаткова угода (4103) № 2 від 31 грудня 2023 до контракту № 11/21 від 04 серпня 2021 року;

- додаток (4103) № 38 від 30 грудня 2024 року до контракту № 11/21 від 04 серпня 2021 року;

- рахунок-фактура (0380) №WJ253207 від 30 грудня 2024 року;

- коносамент (0705) № BW25010775 від 10 лютого 2025 року;

- автотранспортна накладна CMR (0730) № 465356 від 30 грудня 2024 року;

- пакувальний лист (0271) № Б/н від 30 грудня 2024 року;

- висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (1505) № -0021 від 23 січня 2025 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару (3001) № 61 від 18 лютого 2025 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги (3004) № 45 від 07 квітня 2025 року;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги (3004) № 4637735 від 10 квітня 2025 року;

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг (3005) № 938 від 07 квітня 2025 року;

- банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг (3005) № 944 від 10 квітня 2025 року

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (3007) Довідка № 82 від 07 квітня 2025 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (3007) Довідка № б/н від 09 квітня 2025 року;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (3016) № В-619 від 09 квітня 2025 року;

- договір (контракт) про перевезення (4301) № 1-28/11/2023/TD від 28 листопада 2023 року;

- договір (контракт) про перевезення (4301) № 43427227 від 01 квітня 2025 року;

- договір (контракт) про перевезення (4301) № 8-07/04/2025/MD від 07 квітня 2025 року;

- договір (контракт) про перевезення (4301) № ХТГ-010924 від 01 вересня 2024 року;

- інші некласифіковані документи (9000) Заявка №82 до Договору №ХТГ-010924 від 10 лютого 2025 року;

- копія митної декларації країни відправлення (9610) № 00011681 від 07 лютого 2025 року з перекладом на українську мову.

На пропозицію митного органу надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації (стосовно підтвердження фактичних витрат на транспортування товарів) та каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, позивач електронним листом від 14 квітня 2025 року № б/н надав додаткові документи. За результатами опрацювання поданих декларантом документів йому надано консультацію стосовно рівня митної вартості товарів, якими володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованих товарів.

За результатами опрацювання документів, в тому числі, додатково наданих, прийнято рішення про коригування митної вартості від 16 квітня 2025 року №UA101000/2025/000140/1 з обґрунтуванням причин коригування митної вартості (гр.33). З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалася інформація щодо вартості схожих товарів та інформувалося про виявлені розбіжності у документах. Факт проведення консультації підтверджується відповідним електронним повідомленням декларанта про це.

У рішенні зазначено причини неможливості застосування методів 2а і 2б, а саме у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методів 2в і 2г в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.

Митну вартість товару визнано за резервним методом, із урахуванням обмежень, передбачених частини 3 статті 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД від 31 серпня 2023 року №23UA40U1 «Посуд та прибори столові або кухонні з фаянсу або тонкої кераміки - Керамічні кружки - заготовки для нанесення зображень (сублімації): кружка для сублімації 11 унцій, кольорова всередині та кольорова ручка, 8,2*9,5 см 23580 шт.; кружка для сублімації 6 унцій, 7*7 см, біла 720 шт.; кружка для сублімації 11 унцій, що змінює колір, 8,2*9,5 см, біла всередині, напівглянсова 7200 шт.; кружка для сублімації 11 унцій, що змінює колір, 8,2*9,5 см, біла всередині, матова 6300 шт.; кружка для сублімації з блискітками 11 унцій, 8,2*9,5 см, матова, біла всередині 13104 шт.; кружка для сублімації з блискітками 11 унцій, 8,2*9,5 см, з ручкою у формі серця, матова, біла всередині 1440 шт.; кружка для сублімації 11 унцій, що змінює колір, 8,2*9,5 см, кольорова всередині, матова 4860 шт.; кружка для сублімації 11 унцій, 8,2*9,5 см, повністю кольорова з білим полем для зображень 720 шт.; кружка для сублімацій 17 унцій, конічна, біла 720 шт.; кружка для сублімацій 11 унцій, 8,2*9,5 см, з ручкою у формі серця, біла 576 шт.; кружка для сублімації 11 унцій, що змінює колір, 8,2*9,5 см, з полем для нанесення зображень, матова 720 шт.; кружка для сублімації 17 унцій, що змінює колір, чорна зовні, матова - 480 шт. Виробник: HUNAN LIANCHUANG TRADING CO., LTD Країна виробництва: CN. Торгова марка: MyPrint, умови поставки FOB Циндао, вага нетто 19580 кг» 2,075 USD за кілограм з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Товар випущено у вільний обіг 16 квітня 2025 року на підставі митної декларації № 25UA70U6 із забезпеченням сплати митних платежів у порядку, передбаченому частиною 7 статті 55 Митного кодексу України 103 527,56 грн.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаними рішенням та карткою відмовою, ТОВ «Май Прінт» звернулося з цим позовом до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що Фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок фактура (інвойс), або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що Житомирською митницею в якості підстави для надання позивачем додаткових документів у повідомленні зазначено, що заявлена декларантом митна вартість товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, а документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема зауважує, що при митному оформлені встановлено:

1) в графі 31 митної декларації №25UA12U4 від 14 квітня 2025 року зазначено товар, а саме кружки для сублімації запаковані в коробки. Відповідно до розділу 5 «Упаковка та маркування» Контракту від 04 серпня 2021 року №11/21 товар поставляється в упаковці, яка забезпечує його збереження. Кожна упаковка, що поставляється повинна містити маркування. Разом з тим, під час митного оформлення товару за МД №25UA12U4 декларантом не надано документів або інформації, що підтверджує вартість упаковки товару, тоді як Контрактом укладеним між сторонами передбачено, що товар постачається в упаковках;

2) договір транспортно-експедиторського обслуговування від 01 квітня 2025 року № 43427227 містить положення, згідно яких умови договору конкретного перевезення встановлюються в заявках. За відсутності заявок, умови перевезення, послуги, їх вартість, данні про вантаж та відправника/отримувача, маршрут, тощо, можуть визначатися транспортними документами, накладними, рахунками за цим Договором. Разом з тим до митного оформлення ані заявку, ані накладну не надано;

3) рахунок на оплату транспортних витрат №4637735 від 10 квітня 2025 року містить відомості про вартість експедиторської винагороди у розмірі 686,5 грн. При цьому документ не містить інформації про територію (місце) де надавалися послуги з експедирування вантажу;

4) відповідно до відомостей коносаменту BW25010775 від 10 лютого 2025 року, вантаж прибув в Gdansk (Польща). Автотранспортна накладна №465356 від 09 квітня 2025 року містить інформацію що місцем завантаження є Jankowo Gdanskie. Тобто вантаж переміщувався від Gdansk до Jankowo Gdanskie. До митного оформлення не надано транспортний документ на підставі якого здійснювалось таке переміщення, а також, до митної вартості не включені транспортні витрати понесені покупцем на вказаному маршруті.

З огляду на зазначене у митного органу виникли сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару.

З метою усунення таких сумнівів позивачу було запропоновано надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме:

- виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат на транспортування товарів);

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

З метою переконання митного органу у достовірності заявленої митної вартості імпортованого товару, декларант надав експертний висновок №В-619 від 09 квітня 2025 року.

Однак, за результатами вивчення поданих позивачем документа, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості, в якому зазначив доводи, що були викладені вище.

Надаючи оцінку наведеним твердженням митного органу, суд зауважує на таке.

Перш за все в оскаржуваному рішенні митного органу зазначено, що до митного оформлення не надано проформу-рахунок з реквізитами LK-2510002 від 25 жовтня 2024 року, який зазначено у графі 44 митної декларації.

Суд зауважує, що до митного оформлення декларантом не надано документів, що підтверджують включення до ціни товару вартості його пакування.

Як убачається зі змісту контракту №11/21 від 04 серпня 2021 року ціни за товар вказані в Додатку 1 і в наступних додатках до цього контракту (пункт 2.1 розділ 2).

Розділ 5 названого контракту містить положення щодо пакування та маркування. Жоден з пунктів названого розділу не передбачає проведення оплати за пакування товару.

З огляду на викладене, за відсутності доказів домовленості сторін договору щодо проведення покупцем оплати за пакування товару, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про платність пакування є безпідставним.

Надаючи правову оцінку твердження відповідача про ненадання декларантом документів, які підтверджують витрати на транспортування імпортованого товару, суд зауважує на таке.

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 договору №43427227 умови перевезення, характеристика вантажу, вид транспорту, вартість послуг, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору, сторони можуть погодити у заявці, в якій зазначають найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт розвантаження, місце поставки), заплановану дату надання вантажу до перевезення, тип транспорту, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування. При відсутності заявки, умови перевезення, послуги, їх вартість, дані про вантаж та відправника/отримувача, маршрут, тощо, можуть визначатися транспортними документами, накладними, рахунками за цим договором.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що сторонами погоджено альтернативні варіанти оформлення домовленостей сторін щодо виконання умов договору.

На підтвердження вартості перевезення позивач надав рахунок-фактуру №4637735 від 10 квітня 2025 року, який містить інформацію про вартість: транспортно-експедиторського обслуговування за межами державного кордону України, міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України та по території України, а також експедиторської винагороди.

Жодних доказів на спростування того, що вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами державного кордону України не включає витрати експедитора по переміщенню товару з порту Гданськ до Янково Гданськ, відповідач суду не надав. Так само відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що витрати на таке транспортування перевищують вартість названого обслуговування, зазначену в рахунку-фактурі.

Натомість позивач надав суду лист ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК-ЮА», яким підтверджується включення таких витрат саме у вартість такого обслуговування.

Надання декларантом до митного оформлення частини документів, які підтверджують існування договірних відносин між експедитором позивача та його контрагентами субпідрядниками, на переконання суду, не покладає на нього обов`язку подати всі документи, які підтверджують такі взаємовідносини з урахуванням того, що декларантом надані довідки, які містять інформацію про вартість витрат на транспортування товару, що включена до митної вартості та перевищує витрати, понесені експедитором у зв`язку з залученням субпідрядників.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що визначена сторонами ціна за транспортування імпортованого товару не відповідає ринковій, тобто є заниженою, або що надані імпортером документів на підтвердження розміру вартості транспортування не стосуються транспортування саме заявленого до декларування товару, відповідач суду не надав.

Застереження митного органу до висновку експерта суд до уваги не приймає, оскільки за результатами розгляду справи судом установлення надання імпортом документів, що підтверджують розмір оплаченої позивачем вартості таких.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що імпортером надано документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованих товарів з урахуванням усіх її складових.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03 грудня 2020 року у справі №810/2618/17, в якій зазначено: «…судам необхідно враховувати, що лише сам факт подання декларантом додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості, у разі їх належності, не є підставою для визнання протиправним раніше прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості…, оскільки правомірність рішення оцінюється на момент його прийняття, а скасування рішення про коригування заявленої митної вартості відноситься до повноважень органу доходів і зборів відповідно в силу приписів частин 9, 10 статті 55 Митного кодексу України».

Суд зауважує, що наведений висновок суду касаційної інстанції стосується оцінки додаткових документів, які подаються декларантом саме митному органу протягом 80 днів з дня випуску товарів, що декларуються, у вільний обіг, згідно приписів частини 7 статті 55 МК України, а відповідач посилається на нього на обґрунтування відсутності правових підстав для надання правової оцінки судом документам, що подані саме до суду і не перебували у розпорядженні митного органу на момент прийняття оскаржуваних рішень.

Наведене на переконання суду виключає можливість застосування судом наведеного вище висновку Верховного Суду під час надання правової оцінки доказам, поданим на обґрунтування позиції позивача щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Ураховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA UA101000/2025/000140/1 від 16 квітня 2025 року.

Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2025/000478 від 16 квітня 2025 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до приписів статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Заявляючи вимогу про відшкодування витрат на оплату послуг перекладача, позивач не зазначає нормативно-правового обґрунтування таких.

З огляду на приписи статті 132 Кодексу адміністративного судочинства суд приходить до висновку, що заявлені позивачем випрати на оплату послуг перекладача відшкодуванню не підлягають, оскільки не належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Суд зауважує, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 6056,00 грн згідно з платіжними інструкціям №1099 та №1100 від 14 жовтня 2025 року.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі №120/15468/23 зроблено висновок про те, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле.

Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 названого Закону за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 3028,00 грн.

Отже, 3028,00 грн, сплачені позивачем за подання позову до суду, є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з наступними змінами та доповненнями

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Май Прінт» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA101000/2025/000140/1 від 16 квітня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2025/000478 від 16 квітня 2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Май Прінт» 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

11.12.25