Справа № 200/1854/25
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/1854/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 р. у справі № 200/1854/25 (головуючий І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області яка полягає в неправильному розрахунку розміру щомісячних страхових виплат позивачу, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 36 279,31 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок щомісячних страхових виплат з 17 січня 2024 року (дати встановлення професійного захворювання) згідно п. 3, п. 6 та п. 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу) 46 793,10 грн, з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат з 17 січня 2024 року (з дати встановлення професійного захворювання) згідно п. 3, п. 6 та п. 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування зазначив, що розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку. У разі, коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності минуло більше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування.

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (50%) та середньомісячної заробітної плати (36 279,31 грн) складає 18 139,66 грн (36 279,31 грн * 50%)

Так, відповідно до записів у трудовій книжці позивач працював прохідником підземним 5 розряду у Відокремленому підрозділі «Шахтоуправління «Добропільське» Державного підприємства «Добропіллявугілля-видобуток» з 24.01.2022 по дату звільнення 07.10.2023.

Відповідно розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для призначення страхових виплат в даному випадку є 12 календарних місяців перед місяцем звільнення з жовтня 2022 року по вересень 2023 року включно.

Випискою з акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 139700 від 24.06.2024 ОСОБА_1 було встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями з 04.06.2024 до 01.07.2026, тому розрахунок середньомісячної заробітної плати здійснювався згідно з пунктом 14 Постанови № 1266.

Суд не врахував, що згідно з довідкою про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 23.07.2024 №117, наданою ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» за період з жовтня 2022 року по вересень 2023 року:

- кількість календарних днів у розрахунковому періоді, за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин ОСОБА_1 склала 275 днів,

- заробітна плата, на яку нараховано єдиний внесок склала 327 752,52 грн.

З липня 2023 року по вересень 2023 року включно заробітна плата не нараховувалась (тимчасова непрацездатність). У зв`язку з тим, що пункт 3 Постанови №1266 відносить тимчасову непрацездатність до поважних причин, період з липня 2023 року по вересень 2023 року було виключено з розрахунку заробітної плати для призначення щомісячних страхових виплат.

Отже розмір середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 становить 36 279,31 грн (327 752,52 / 275 дн = 1 191,83 * 30,44 = 36 279,31).

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (50%) та середньомісячної заробітної плати (36279,31 грн) склав 18 139,66 грн (36 279,31 грн * 50%).

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення щомісячної страхової виплати позивачу, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 36 279,31 грн є правомірними.

Висновок суду щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячних страхових виплат, скаржник зазначає, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо права позивача на отримання щомісячних страхових виплат з 17 січня 2024 року з дати встановлення професійного захворювання, оскільки за приписами пунктом 7 розділу V Порядку № 4-1 щомісячна страхова виплата призначається потерпілому з дня встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Здійснення розрахунку середньої заробітної плати, для призначення щомісячної страхової виплати, за розрахунковий період з січня 2023 року по грудень 2023 року включно, як зазначено в оскаржуваному рішенні, не передбачено Порядком № 1266.

Суд не врахував, що постановою № 1266 не передбачена можливість для потерпілого довільно обирати розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати, тому підстави для застосування будь-якого іншого розрахункового періоду для перерахунку середньомісячного заробітку, з якого була призначена щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 відсутні.

Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення щомісячної страхової виплати позивачу, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 36 279,31 грн та з дати встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності, є правомірними.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач з 24 січня 2022 року по 7 жовтня 2023 року перебував у трудових правовідносинах з Відокремленим підрозділом Шахтоуправління Добропільське Державного підприємства Добропіллявугілля-видобуток за посадою прохідник підземний 5 розряду з повним робочим днем у шахті, та звільнений за станом здоров`я згідно до п. 2 ст. 40 КЗоТ України що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 8 лютого 2006 року (записи 26-27).

Відповідно до Акту розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 5 березня 2024 року, комісія провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача:

- хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами;

- хронічний бронхіт ІІ стадія, фаза затихаючого загострення, прикореневий і базальний пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. (першого - другого ступеня) захворювання професійні, встановлено вперше.

Дата остаточного діагнозу 17 січня 2024 року.

На момент розслідування хворий ОСОБА_1 звільнений з підприємства 07.10.2023 згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до довідки МСЕК від 24.06.2024 серії 12 ААА № 139700 позивачу встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 50% з 4 червня 2024 року до 1 липня 2026 року та встановлена третя група інвалідності. Дата переогляду 24.06.2026.

Листом від 03 вересня 2024 року вих№23524-21015/Ф-02/8-0500/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на звернення позивача від 05.08.2024 повідомило позивача про те, що Головним управлінням опрацьована заява позивача про призначення страхових виплат в разі часткової чи повної втрати працездатності та одноразової допомоги від 25.07.2024 та проведено розрахунок в такому розмірі: щомісячна страхова виплата - 18 139,66 грн щомісячно; страхова виплата одноразової допомоги потерпілому - 28 000,00 грн одноразово. Розрахунок одноразової страхової виплати проводиться за таким порядком: 7 * розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на день настання права на страхову виплату * відсоток втрати працездатності, тобто: 7 * 8000 * 50% = 28 000,00 грн.

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого за 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку. У разі, коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати професійної працездатності минуло більше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати перед звільненням з роботи, з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування.

Розмір щомісячної страхової виплати з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності (65%) та середньомісячної заробітної плати (36 279,31 грн) складає 18 139,66 грн (36 279,31 грн * 50%).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV (далі - Закон N 1105-XIV).

За визначенням, наведеним в п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105, професійне захворювання захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 1105 страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасного випадку є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону № 1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи-підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 29 Закону № 1105 усі особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, вважаються застрахованими з дня набрання чинності цим Законом, незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Відповідно до частини 1, 3, 7 статті 30 Закону № 1105-XIV, у редакції на час звернення з заявою про перерахунок, страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

За частиною 2, 3 статті 14 Закону, страховий стаж обчислюється за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі за даними про трудову діяльність працівників, внесеними відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а за періоди до 1 липня 2000 року - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1105 медико-соціальна експертиза стійких обмежень життєдіяльності потерпілих здійснюється МСЕК відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я.

За правилами ч. 2 ст. 32 Закону № 1105 ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я, з урахуванням (за наявності) результатів заключного реабілітаційного обстеження після надання реабілітаційної допомоги мультидисциплінарною командою реабілітаційного закладу, відділення, підрозділу, внесеного до індивідуального реабілітаційного плану. Огляд потерпілого, складання, внесення змін до індивідуальної програми реабілітації проводиться МСЕК відповідно до законодавства.

Частиною 1, 9 - 11 статті 36 Закону № 1105-XIV, визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячна заробітна плата за бажанням потерпілого обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в такому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.

Якщо повторне ушкодження здоров`я працівника настало з вини іншого роботодавця, страхова виплата здійснюється на загальних підставах.

Якщо на час звернення за страховою виплатою неможливо отримати інформацію про заробітну плату потерпілого до ушкодження здоров`я, сума страхової виплати визначається за чинною на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день звернення.

Стаття 31 Закону у редакції на час призначення виплат, визначає обставини перерахування розміру страхових виплат.

Так, перерахування сум щомісячних страхових виплат проводиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.

Щомісячні страхові виплати підлягають перерахуванню щороку, з 1 березня, на коефіцієнт, що враховує показники зростання споживчих цін та середньої заробітної плати (доходу) в Україні.

Коефіцієнт перерахунку щомісячних страхових виплат відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеного відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

За наявності фінансових можливостей бюджету уповноваженого органу управління розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для здійснення перерахування, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення.

Розмір такого збільшення визначається у межах бюджету уповноваженого органу управління за рішенням Кабінету Міністрів України.

Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати не підлягає зменшенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону № 1105 рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Постанова правління Пенсійного фонду України 26 січня 2024 року № 4-1 зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 березня 2024 р. за № 353/41698, відповідно до пункту 4, підпункту 4 пункту 12 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 7 Порядку здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1467, пунктів 9, 10 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до пункту 2, 3, 6 розділу ІІІ Порядку № 4-1, рішення про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат приймається протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження заяви з усіма необхідними документами з урахуванням отриманої органом, що призначає страхову виплату, інформації із відповідних державних електронних інформаційних реєстрів та баз даних.

Орган, що призначає страхову виплату, може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок або професійне захворювання оформлені з порушенням установлених вимог.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає страхову виплату, за правилами, встановленими Типовою інструкцією з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55.

Згідно із пунктом 1, 2 розділу V Порядку № 4-1, щомісячна страхова виплата втраченої заробітної плати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

Для призначення щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати потерпілий подає в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка 1 до цього Порядку. Заява може бути подана у формі паперового документа.

Потерпілий має право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхової виплати.

Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України; виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності; довідка про розмір середньої заробітної плати перед настанням страхового випадку.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 4-1, середньомісячний заробіток для обчислення щомісячної страхової виплати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1266 (далі Порядок № 1266).

Згідно пункту 3 Порядку № 1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

За приписами п. 12 Порядку №1266, якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 Порядку № 1266, середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1266, у разі відсутності на момент призначення страхових виплат відомостей про середньомісячну заробітну плату найманих працівників, зайнятих в економіці України, за попередній рік береться фактична середньомісячна заробітна плата таких працівників за місяці попереднього року з подальшим перерахунком її після надходження даних про середньомісячну заробітну плату зазначених працівників за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата.

Згідно з п. 16 Порядку № 1266, якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці..

Відповідно до п. 31, 33- 34 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Відомості, необхідні для обчислення середньоденного грошового забезпечення військовослужбовцям та іншим особам, які отримують грошове забезпечення, надаються за зверненням застрахованої особи територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, де такі особи перебувають на обліку, або військовими частинами, підприємствами, установами, організаціями, органами, де такі особи проходили службу, протягом п`яти робочих днів за формою згідно з додатком.

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

- за загальним правилом розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку (п. 11 Порядку № 1266); середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності (п. 13 Порядку № 1266);

- якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату; а у разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату (п. 12 Порядку № 1266);

- в разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України (п. 14 Порядку № 1266).

Колегія суддів зазначає, що з системного аналізу законодавства та порядку вбачається, що потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, в разі встановлення стійкої втрати працездатності яку підтверджено довідкою МСЕК, має право звернутися до відповідного органу за призначенням страхових виплат.

При цьому, потерпілий при первинному зверненні, серед іншого, у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб має надати робочому органу виконавчої дирекції Фонду довідку про заробітну плату (дохід) отримуваний перед нещасним випадком або перед звільненням з роботи з метою обчислення середньої заробітної плати, виходячи з якої та ступеня втрати професійної працездатності встановлюється сума щомісячної страхової виплати. Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу було призначено страхові виплати на період стійкої втрати професійної працездатності виходячи з ступеня втрати професійної працездатності.

Верховний Суд в постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20 навів висновок щодо моменту виникнення права на отримання щомісячних страхових виплат, а саме:

30. Тобто, щомісячні страхові виплати у зв`язку із втратою професійної працездатності та одноразова страхова виплата у зв`язку із втратою професійної працездатності є двома самостійними видами соціальних виплат, які особа отримує у разі втрати професійної працездатності.

31. Дата виникнення права на отримання зазначених виплат визначена ст. 47 Закону № 1105, відповідно до ч. ч. 1 та 2 якої:

1. Страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

2. Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого у місячний строк з дня смерті застрахованого особам, які мають на це право.

32. Аналіз зазначених правових норм, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить, що право на отримання потерпілим щомісячних страхових виплат настає з дати встановлення професійного захворювання, а право на отримання одноразової допомоги з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

33. У цій справі суди встановили, що датою встановлення професійного захворювання позивача є 08.02.2017 (відповідно до Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювань від 08.02.2017 № 5/98 та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.02.2019).

34. Таким чином, саме з 08.02.2017 позивач має право на отримання щомісячних страхових виплат.

35. Оскільки розмір щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я, то нарахування таких виплат Фондом можливе лише після встановлення МСЕК відповідного відсотку втрати працездатності особі, але виплата коштів здійснюється саме з дати встановлення професійного захворювання..

Матеріали справи свідчать, що датою встановлення позивачеві професійного захворювання є 17 січня 2024 року.

Таким чином, датою встановлення позивачеві професійного захворювання та, як наслідок, датою настання страхового випадку є 17 січня 2024 року.

Як зазначалось, право на отримання щомісячної страхової виплати Закон № 1105 пов`язує, не з датою складання та/або затвердження акта розслідування притичини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (форма П-4) і не з датою встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати працездатності, а з датою встановлення професійного захворювання, (Верховний Суд п. 35 постанови від 25 листопада 2021 року у справі № 280/2403/20).

Аналіз п. 13 Порядку № 1266 зумовлює висновок, що середня заробітна плата для встановлення суми щомісячної страхової виплати обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою: 1) застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я; 2) за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Тобто, для обчислення середньої заробітної плати за певною професією (посадою, розрядом, роботою) необхідна наявність в сукупності обох наведених вище умов.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 11 квітня 2023 року у справі № 520/1020/2020.

З огляду на дату встановлення професійного захворювання, яка є датою настання страхового випадку, (17 січня 2024 року), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, тобто починаючи з грудня 2023 року (абз. 1 п. 11 Порядку № 1266).

Відтак, таким періодом є період з січня 2023 року по грудень 2023 року включно.

З огляду на те, що в розрахунковому періоді, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, за місцем роботи, де стався страховий випадок, позивач фактично відпрацював менше 12 календарних місяців внаслідок його звільнення 7 жовтня 2023 року, в силу положень абз. 2 п. 11 Порядку № 1266 середня заробітна плата має обчислюватися за фактично відпрацьовані календарні місяці з 01 січня 2023 року по 07 жовтня 2023 року.

Отже, середньомісячна заробітна плата позивача для визначення розміру щомісячної страхової виплати має визначатися за правилами, наведеними в п. 11 Порядку № 1266.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 р. у справі № 200/1854/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 11 грудня 2025 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

А.В. Гайдар