Справа № 200/5309/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/5309/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 р. у справі №200/5309/25 (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРВІСТ ЕСЕТС» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області та Державної податкової служби України про визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті податкових накладних до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та зобов`язання їх зареєструвати.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Донецькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12862052/37546186 від 14.05.2025 року, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 4 від 28.02.2025 року на суму 1002557,68 гривень, в т.ч. ПДВ 167092,95 гривень.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «Харвіст Есетс» № 4 від 28.02.2025 року на суму 1002557,68 гривень, в т.ч. ПДВ 167092,95 гривень датою її фактичного надання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Донецькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 12862053/37546186 від 14.05.2025 року, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 2 від 31.03.2025 року на суму 1003708,03 гривень, в т.ч. ПДВ 167284,67 гривень.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «Харвіст Есетс» № 2 від 31.03.2025 року на суму 1003708,03 гривень, в т.ч. ПДВ 167284,67 гривень датою її фактичного надання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» () судові витрати з судового збору у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року стягнено з Головного управління ДПС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнено з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Відповідачі не погодившись з таким додатковим рішенням, звернулись до суду з апеляційними скаргами, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Додані до матеріалів справи документи не підтверджують надання адвокатом професійної правової допомоги позивачу на підставі договору та ордеру про надання правової допомоги, оскільки інших, законодавче встановлених документів, до суду, як то акт виконаних робіт, та інші не надано.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційних скарг, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

На адресу Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача адвоката Сіріньок О.М. надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

На підтвердження заявлених вимог щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 6000,00 гривень представником позивача надані наступні документи:

- договір про надання правничої допомоги № 25ХЕ108549 від 15.06.2025 року;

- додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги від 15.06.2025 року;

- акт прийому-передачі наданих послуг від 02.09.2025 року;

- платіжну інструкцію № 173 від 03.09.2025 року на суму 6000,00 гривень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) ч.7 ст.139 КАС України.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Аналіз наведених норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

Таким чином, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу суд апеляційної інстанції зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має врахувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

В спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, між адвокатським об`єднанням «Експерто Креде» в особі голови (керуючого партнера) Сіріньок Оксани Миколаївни (надалі Об`єднання) та товариством з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» (надалі - Клієнт) 15.06.2025 року укладено договір про надання правничої допомоги № 25ХЕ108549.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги №25ХЕ108549, Клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, забезпечити надання правової допомоги в якості адвоката (захисника, представника) з метою захисту прав та інтересів Клієнта (далі Послуги), а Клієнт зобов`язується прийняти надані Послуги та оплатити їх своєчасно і в повному обсязі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 5.1. Договору про надання правничої допомоги № 25ХЕ108549, вартість надання правової допомоги Об`єднанням складається з суми винагороди (гонорару) та суми фактичних витрат, необхідних для виконання цього Договору. Розмір винагороди (гонорару) за надання Послуг за цим Договором визначається у додатках/додаткових угодах до цього Договору.

Пунктом 5.4. Договору про надання правничої допомоги № 25ХЕ108549 встановлено, що конкретний розмір винагороди (гонорару) Об`єднання визначається за результатом надання (виконання) Об`єднанням Послуги (завдання) та зазначається у відповідному Акті прийому-передачі послуг. Акт прийому-передачі послуг може складатись кожного місяця та/або після закінчення надання Послуг/їх окремого етапу, передбаченого у додатковій угоді/додатку до цього Договору, в т.ч. за результатом розгляду окремої судової справи в суді першої, апеляційної або касаційної інстанції.

Між адвокатським об`єднанням «Експерто Креде» в особі голови (керуючого партнера) Сіріньок Оксани Миколаївни та товариством з обмеженою відповідальністю «Харвіст Есетс» 15.06.2025 року укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якої представництво інтересів та інші дії в інтересах Клієнта за цією Угодою здійснюється на оплатній основі. Розмір гонорару Адвоката за цією Угодою в конкретній справі є фіксованим та складає 6000,00 гривень за складання позовної заяви від імені Клієнта та представництво його інтересів в суді першої інстанції.

02.09.2025 року між ТОВ «Харвіст Есетс» та адвокатським об`єднанням «Експерто Креде» в особі адвоката Сіріньок О.М. було підписано акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого Об`єднанням було надано наступні послуги: - представництво інтересів Клієнта в Донецькому окружному адміністративному суді (складення та подання позовної заяви до Головного управління ДПС у Донецькій області та ДПС України, ознайомлення з відзивами відповідачів, складення та подання відповіді на відзив ГУ ДПС в Донецькій області) у судовій справі 200/5309/25. В акті зазначено, що загальна вартість наданих послуг (розмір винагороди Об`єднання) склала 6000,00 гривень.

Факт оплати наданих послуг на підставі акта прийому-передачі від 02.09.2025 року в сумі 6000,00 гривень, підтверджується платіжною інструкцією № 173 від 03.09.2025 року.

Таким чином, суд зазначає, що наданими документами позивачем підтверджено отримання послуг адвоката та їх сплата.

Щодо стягнення на користь позивача вартості наданих послуг адвокатом, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приймаючи до уваги, що предметом спору у цій справі є рішення комісії Головного управління ДПС у Донецькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12862052/37546186 від 14.05.2025 року, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 4 від 28.02.2025 року на суму 1002557,68 гривень, в т.ч. ПДВ 167092,95 гривень та рішення комісії Головного управління ДПС у Донецькій області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №12862053/37546186 від 14.05.2025 року, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної № 2 від 31.03.2025 року на суму 1003708,03 гривень, в т.ч. ПДВ 167284,67 гривень, у той час як правничу допомогу адвокатом визначено у розмірі 6000,00 гривень за супроводження справи 200/5309/25 в Донецькому окружному адміністративному суді, яка є фіксованою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для розподілу між сторонами судових витрат шляхом стягнення пропорційно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.

Такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг відповідачів, та вважає, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, Державної податкової служби України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 р. у справі № 200/5309/25 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 р. у справі № 200/5309/25 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко