Справа № 560/16170/25
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви) до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати відповідь на рапорт військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом №3523 від 15.07.2025 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із з тим, що рідний брат, ОСОБА_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі 1 стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позову зазначає, що у червні 2025 року подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із з тим, що рідний брат, ОСОБА_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі 1 стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Однак відповіді на рапорт не отримав, а дізнався про неї лише з відповіді на відзив. Стверджує, що відповідь на рапорт військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом №3523 від 15.07.2025, надіслана не на адресу фактичного проживання. Вважає, що відповідач протиправно не прийняв рішення про звільнення з військової служби, оскільки у статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наявна підстава для звільнення якщо близькі родичі (зокрема рідний (повнорідний, неповнорідний) брат) загинув або пропав безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 18.08.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву, у якій представник відповідача зазначає, що рапорт про звільнення з військової служби від 23.06.2025 отриманий 12.07.2025 та зареєстрований за вхідним №15055. За результатами розгляду вищезазначеного рапорту надана відповідь від 15.07.2025, за змістом якої зазначає, що рапорт поданий з порушенням встановленого порядку подання рапортів (заяв) у Збройних Силах України, оскільки поданий не по команді та без клопотання по суті безпосереднім командиром. Тому, відсутні підстави для прийняття позитивного рішення (задоволення рапорту щодо звільнення з військової служби). Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 23.10.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд витребував у військової частини НОМЕР_1 докази вручення відповіді на рапорт від 15.07.2025 №3523 ОСОБА_1 .

На виконання ухвали суду від 23.10.2025 відповідач надав витребувані документи.

Ухвалою від 10.12.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі № 560/16170/25, у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати відповідь на рапорт військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена листом №3523 від 15.07.2025 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У червні 2025 року позивач подав до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із з тим, що рідний брат, ОСОБА_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі 1 стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Розглянувши рапорт та додані до нього документи, відповідач листом від 15.07.2025 відмовив позивачу щодо звільнення з військової служби, посилаючись на порушення порядку подання рапортів (заяв) у Збройних Силах України, визначеного пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до підпункту 30 пункту 5 додатку 19 Інструкції № 170, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, подаються, зокрема:

копія рапорту військовослужбовця;

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);

документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:

якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану:

документи, що підтверджують родинні зв`язки;

копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці або копія посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якому проставляється відмітка про норму Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на підставі якої особі надано статус або витяг із Єдиного державного реєстру ветеранів війни, копія свідоцтва про смерть особи, документи, які підтверджують факт загибелі (смерті) під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час воєнного стану або копія рішення суду про оголошення особи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України;

витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин або рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи померлою у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Таким чином, військовослужбовці, які проходять військову службу звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина, як факт загибелі близьких родичів (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Суд встановив, що позивач, який є солдатом, подав рапорт на ім`я командира військової частини та просив звільнити його з військової служби на підставі статті 26 Закону № 2232-XII за сімейними обставинами у зв`язку з тим, що його рідний брат, ОСОБА_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання.

До рапорту про звільнення позивач додав, зокрема, копії свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , витягу з акту службового розслідування №219 від 11.05.2025 за фактом зникнення безвісті за особливих обставин матроса ОСОБА_2 , сповіщення сім`ї №173 від 27.05.2025 про те, що ОСОБА_2 зник безвісті 06.05.2025 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, в районі населеного пункту Запоріжжя Донецької області, та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.05.2025.

Суд вважає, що зазначені документи підтверджують право позивача на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII. Право позивача на звільнення з військової служби відповідачем також не заперечується.

За змістом пункту 14.29 розділу ХІV Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами здійснюється командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Рапорт про звільнення з військової служби разом з документами, які підтверджують право на звільнення, позивач надіслав командиру військової частини, до повноважень якого віднесене звільнення позивача з військової служби.

Згідно з пунктом 3 розділу III " Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі" Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року N 531, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за N 1214/42559, непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Таким чином, порушення позивачем порядку подання рапортів (заяв) у Збройних Силах України, визначеного пунктом 233 Положення, зокрема, відсутність у рапорті погодження безпосереднього командира, не може слугувати підставою для відмови позивачу щодо звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, оскільки такі наслідки не передбачені ані Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, ані Інструкцією №170 .

Тому, відмову відповідача щодо звільнення позивача з військової служби, оформлену листом від 15.07.2025, суд вважає безпідставною.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд враховує статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на ефективний засіб правового захисту (реєдрес) на національному рівні, якщо його права та свободи, визначені Конвенцією, порушено, навіть якщо це порушення вчинено офіційними особами.

Отже, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права.

За таких обставин, суд вважає, що ефективним способом захисту за встановлених фактичних обставин є саме визнання протиправним рішення відповідача, оформленого листом від 15.07.2025, щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби.

Вирішуючи позовні вимоги суд також враховує, що частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За змістом долучених до рапорту документів позивач є братом ОСОБА_2 (свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які підтверджують спільних батьків). Відповідно до витягу із акту №219 від 11.05.2025 службового розслідування та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_2 вважається таким, що 06.05.2025 зник безвісти за особливих обставин.

Аналізуючи та надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов переконання, що були дотримані усі умови для прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_4 прийняти рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 cтатті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби" як військовослужбовця у зв`язку із загибеллю рідного брата під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду цієї справи відповідач не довів правомірність відмови у задоволенні рапорту від 23.06.2025. Тому, позов необхідно задовольнити.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 , оформлену листом від 15.07.2025 №3523, у задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 cтатті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби" у зв`язку із загибеллю рідного брата, ОСОБА_2 , під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 cтатті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову служби" у зв`язку із загибеллю рідного брата, ОСОБА_2 , під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук