Справа № 160/27511/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Ухвалою від 29.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху. Позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати бездіяльність Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про шлюб з виправленою опискою щодо написання прізвища наречених « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » на підставі актового запису про одруження №1345 від 14.10.1962 року, укладеного між позивачем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Дніпропетровська та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Дніпропетровська, який було зареєстровано 14 жовтня 1962 року Амур-Нижньодніпровським районним ЗАГСом м. Дніпропетровська протиправною;
- зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати мені, ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) свідоцтво про одруження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська на підставі актового запису про одруження №1345 від 14 жовтня 1962 року, який було зроблено ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- зобов`язати Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видати ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська на підставі актового запису про одруження №1345 від 14 жовтня 1962 року, який було зроблено ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- стягнути з Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Дніпропетровська та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Дніпропетровська було зареєстровано 14 жовтня 1962 року Амур-Нижньодніпровським районним ЗАГСом м. Дніпропетровська. Відповідно до вказаного актового запису про одруження після реєстрації шлюбу нареченим було присвоєно прізвище: чоловікові ОСОБА_2 ; дружині ОСОБА_2 . Проте, при оформлені свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 14 жовтня 1962 року, працівниками Амур-Нижньодніпровського районного ЗАГСу м. Дніпропетровська була допущена описка, і замість правильного написання прізвища « ОСОБА_2 » було заначено прізвище « ОСОБА_3 ». Позивач звертає увагу, що в силу своєї необізнаності про процедуру внесення виправлення та правові наслідки, вона та її чоловік отримали паспорти СРСР з прізвищем « ОСОБА_3 ». Згодом, вони отримали правовстановлюючі документи на все належне ним рухоме і нерухоме майно на прізвище « ОСОБА_8 ». Паспорти громадян України позивач з чоловіком також отримали на прізвище « ОСОБА_8 ».
Позивач в обгрунтування позову також зазначає, що її чоловіком в 2000 році було внесене грубе і очевидне виправлення в своє свідоцтво (посвідку) про народження, щоб прізвище в свідоцтві про народження співпадало з прізвищем в паспорті громадянина України.
Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік помер. На підставі його паспорта в Державний реєстр Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС у м Дніпрі було внесено актовий запис про смерть №419 від 27 травня 2024 року, де було зазначено помилкове прізвище « ОСОБА_3 ». На підставі вказаного актового запису було видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 27 травня 2024 року, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_3 ».
При цьому, позивач зауважує, що постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Насобіною Т.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за розбіжностей в написанні прізвища її покійного чоловіка в актовому запису про народження, в актовому запису про шлюб, в свідоцтві про шлюб, в актовому запису про смерть та в свідоцтві про смерть, із-за чого позивач не можє довести, що вона є дружною померлого.
Також, позивач стверджує, що такі розбіжності в написані прізвища перешкоджають їй реалізувати свої спадкові права.
Позивач зверталась до відповідача з заявами про видачу свідоцтва, яке б відповідало актовому запису («ШкиБтань»), проте, отримала відмову, де їй було рекомендовано спочатку замінити паспорт.
Таку бездіяльність відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про шлюб з виправленою опискою щодо написання прізвища наречених « ОСОБА_2 » замість « ОСОБА_3 » позивач вважає протиправною.
Також, позивач вважає, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача їй була завдана моральна шкода в 50 000 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі в електронний кабінет відповідача 22.10.2025.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 18 червня 2024 року позивач звернулась до АНД відділу ДРАЦС у місті Дніпрі ПМУМЮ (м. Одеса) про внесення змін до актового запису про шлюб №1345 від 14.10.1962 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 про зміну прізвища наречених до та після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».
Відповідно до Висновку Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.07.2024 року у внесені змін було відмовлено у зв`язку з розбіжностями написанні родового прізвища чоловіка заявниці в офіційних документах, а саме, у чоловіка заявниці, відповідно до копії актового запису про народження №88 від 28.11.1944 року (першоджерельному документі), складеного Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, значиться прізвище дитини та батьків « ОСОБА_9 », а в копії актового запису про смерть чоловіка заявниці №419 від 27.05.2024, складеного Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Одеса), значиться прізвище померлого « ОСОБА_8 ».
Погодившись з даним Висновком, позивач 16.02.2025 повторно звернулась до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу свідоцтва про шлюб з виправленою опискою на підставі актового запису про шлюб №1345 від 14.10.1962 року, де повинно бути вказано прізвище подружжя « ОСОБА_2 », та внесення змін до актового запису та свідоцтва про смерть з прізвища « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_2 ».
Листом № 350/31.24-18 від 26.02.2025 року позивача було повідомлено про те, що з питання внесення змін до актового запису про смерть вона не зверталась та в усній формі відмову у внесені змін до актовгго запису про смерть позивачу не надавали. Також повідомлено, щоб звернутися до відділу державної реєстрації актів цмвільного стану з питання внесення змін до актового запис про смерть чоловіка позивача, а саме: внести зміни призвища померлого з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », позивачу необхідно змінити паспорт на « ОСОБА_9 » згідно із свідоцвом про шлюб.
02.04.2025 позивач звернулась до Амур-Нижньодніпровського відділу Державної міграційної служби України з заявою щодо зміни паспорту громадянина України.
Листом відділу №1 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області №1210- 1004/1210-25 від 17.04.2025 року позивача повідомлено про відсутність підстав для видачі нового паспорта з прізвищем « ОСОБА_2 », оскільки необхідно надати свідоцтво про реєстрацію шлюбу з правильним написанням прізвища, і що у відповіді на звернення позивача до АНД ВДРАЦСУ у м. Дніпрі від 26.02.2025 №350/31.24-18 відповідачем було некоректно рекомендовано здійснити обмін паспорта.
Як зазначено позивачем, видача нового свідоцтва з правильним написанням прізвища, яке повинно відповідати актовому запису про одруження №1345 від 14.10.1962 року, знаходиться в прямій компетенції установи відповідача.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398).
Статтею 3 Закону № 2398 визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною першою статті 6 Закону № 2398 передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Відповідно до статті 9 Закону № 2398, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Згідно з частинами першою, другою статті 22 Закону № 2398, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мотивуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження рішення про відмову в адміністративному та/або в судовому порядку.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, особи, щодо якої складено актовий запис.
Частинами третьою, четвертою вказаної статті Закону № 2398 передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з пунктом 1.5 Правил, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян при пред`явленні паспорта громадянина України (далі - паспорт), паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника. Сформована заява про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання роздруковується посадовою особою та за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній, підписується заявником.
Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.
Пунктом 1.7 Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державному архіві внесення змін до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з пунктом 1.15 Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.
Пунктами 2.5, 2.6 Правил встановлено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема, особою, щодо якої складено актовий запис. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
За змістом пункту 2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
При цьому, в силу приписів підпункту 2.15.9 пункту 2.15 Правил, висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, зокрема, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).
Отже, підставами для внесення змін до актового запису про шлюб, можуть бути і допущені під час реєстрації такого актового запису помилки, що підтверджуються та можуть бути встановлені документально.
Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постановах від 14.11.2018 у справі №425/2737/17 та від 23.01.2019 у справі №807/45/17, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, актовий запис про одруження позивача з її чоловіком №1345 від 14.10.1962 року містить прізвище подружжя « ОСОБА_2 », свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 14.10.1962 року містить прізвище « ОСОБА_3 ».
Всі наступні документи позивача та її покійного чоловіка (паспорти, актовий запис про смерть чоловіка № 419 від 27.05.2024 р., свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 27.05.2024 р.) містять прізвище « ОСОБА_3 ».
Отже, суд зазначає, що у даній справі існує тривала суперечність: понад 60 років подружжя користувалося прізвищем « ОСОБА_3 », яке зазначено в їхніх паспортах, актовому записі про смерть чоловіка та всіх правовстановлюючих документах, копії яких долучені до матеріалів справи.
Суд вважає, що видача нового свідоцтва про шлюб з прізвищем « ОСОБА_2 » без попереднього вирішення питання про встановлення належності документів або внесення змін до актових записів про народження та смерть (де фігурує «ШкиПтань»), призведе, на думку суду, до нових правових колізій і не вирішить проблему спадкування.
Також, суд вважає, що вимога до відповідача видати новий документ на підставі актового запису №1345 від 14.10.1962, де вказано прізвище « ОСОБА_2 », ігноруючи усі інші дійсні документи (паспорт позивача, свідоцтво про смерть чоловіка), які містять інше прізвище - « ОСОБА_3 », є неналежним способом захисту в межах адміністративного судочинства, оскільки це не призведе до усунення спадкової перешкоди, а лише, на переконання суду, створить підставу для нових суперечок.
В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.
Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій та рішень не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що позивачу слід звернутися за захистом свого порушеного права шляхом звернення до суду в порядку цивільного судочинства із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть) або встановлення факту неправильності запису в актовому записі та внесення змін до актового запису.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Оскільки вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими (оскільки обрано неналежний спосіб захисту), вимога про стягнення моральної шкоди, як похідна, також не підлягає задоволенню.
У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник