Справа № 460/7590/25
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Рівне №460/7590/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
доДепартамент соціальної політики Рівненської міської ради Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради (далі по тексту відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача про відмову нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 перебувають на обліку у відповідача, як внутрішньо переміщена особа та отримувала відповідну допомогу на проживання. Так, в листопаді 2024 року відповідачем протиправно та безпідставно прийнято рішення про припинення виплати позивачеві допомоги на проживання. Позивач вважає такі дії відповідача не законними та просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_3 отримала по 31.10.2024 у розмірі 6000 грн. (з розрахунку 3000 грн. на себе, як особу з інвалідністю та 3000 грн. на доньку ОСОБА_2 ). ОСОБА_2 отримувала допомогу ВПО у складі сім`ї своєї мами ОСОБА_3 (уповноважена особа). За результатами проведеної верифікації ОСОБА_4 (як уповноваженій особі) 24.10.2024 було призупинено до з`ясування виплату допомоги на проживання ВПО автоматично на центральному рівні, по причині код 430 Отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, оскільки за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України, Пантюх Жанною здійснено виїзд за кордон 18.07.2024 через пункт пропуску Устилуг. Дата в`їзду в Україну 31.08.2024. Згідно пункту 6 Порядку, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/ центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку. Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Орган соціального захисту населення після звернення отримувача із підтвердними документами, які спростовують виявлені критерії, визначені пунктами 7, 7- 1 і 8 Порядку, приймає рішення про призначення/відмову у призначенні допомоги. Враховуючи вищезазначене та те що ОСОБА_3 не надала підтвердні документи допомога була припинена. 16.12.2024 ОСОБА_3 подала до Департаменту заяву про надання допомоги на проживання ВПО. Заяву опрацьовано та призначено допомогу з 01.12.2024 у розмірі 5000 грн. з розрахунку 2000 грн. на чоловіка ОСОБА_1 та 3000 грн. на ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_3 не було дотримано вимог Порядку, вчасно не повідомлено Департамент про зміни, які впливають на визначення права на отримання допомоги, вважаємо що Департамент діяв у межах чинного законодавства України. Таким чином відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та просить суд відмовити у задоволенні позовну повністю.

Ухвалою суду клопотання Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про залучення другого відповідача задоволено та залучено до участі у справі №460/7590/25 в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

25.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в обґрунтуванні, якого зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не визнає в повному обсязі позовні вимоги викладені в позовній заяві і вважає, що даний позов є безпідставним та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кабінетом Міністрів України 25.06.2025 було прийнято Постанову 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України». Підпунктом 1, 2 пункту 7 Постанови 765 встановлено, що Пенсійному фонду необхідно забезпечити з 01.07.2025 призначення а виплату державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно з переліком, затвердженим даною постановою. Забезпечити протягом трьох місяців починаючи з 01.07.2025 продовження виплати державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій, які до 30.06.2025 здійснювались структурними підрозділами, на підставі електронних списків отримувачів станом на 01.07.2025, за винятком отримувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних соціальних допомог, здійснення фінансування соціальних стипендій згідно із законодавством. Враховуючи наведене вище на органи Пенсійного фонду України саме з 01.07.2025 покладено повноваження щодо призначення та виплати державних допомог до переліку яких входить допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам. Оскільки, припинення виплати допомоги у листопаді 2024 було проведено Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради, то Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може відповідати за дії відповідного органу, враховуючи те, що такі функції на Головне управління покладено з 01.07.2025. Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_2 , відповідно до довідки №5612- від 13.04.2022 є внутрішньо переміщеною особою та отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

3 01.07.2024 розмір допомоги ОСОБА_2 складав 3000 грн. допомогу на ОСОБА_2 отримувала її мама, ОСОБА_3 , що вказується у листі Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 13.01.2025 №П1-241/2.

Вказаним листом повідомлено, що ОСОБА_4 , як уповноваженій особі 24.10.2024 було призупинено до з`ясування виплату допомоги у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 здійснено виїзд за кордон 18.07.2024, дата в?їзду - 31.08.2024.

Відповідач у листі від 13.01.2025 Nє П-241/2 зазначає, що ОСОБА_5 не надано підтверджуючі документи й підстави для виплати допомоги ОСОБА_2 за листопад 2024 року відсутні.

Також вказується, що ОСОБА_2 може отримувати виплату лише з 01.12.2024, з місяця подання нової заяви про надання допомоги на проживання ВПО від 16.12.2024 року.

3 листа від 13.01.2025 №П-241/2 вбачається, що ОСОБА_2 було припинено виплату допомоги у листопаді у зв?язку з тим, що саме ОСОБА_3 , як уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 днів підряд.

Однак, ОСОБА_2 не перебувала за кордоном, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , й цей факт не оспорюється Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради, а відтак не зрозуміло чому виплата відповідачем для неповнолітньої особи було припинено.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 3 Конституції України гарантовано визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706).

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті (частина друга статті Закону №1706-VII).

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).

Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

При цьому, згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1706-VII внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

У зв`язку з набранням чинності 22.03.2022 Постановою №332, якою був затверджений Порядок №332 та визначений механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 №505 (далі - Постанова №505).

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204 р.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.06.2023 у справі №160/12308/22, та в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується при вирішенні цієї справи.

Механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою КМУ від 20.03.2022 №322 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 передбачено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Відповідно до п.6 Порядку №332, для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія.

У заяві зазначається:

-прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника,- реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження;

-відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа;

-адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону,-

-номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги "єПідтримка" або номер банківського рахунка (за стандартом 1ВАЫ) заявника для виплати допомоги;

-наявність статусу особи з інвалідністю,-

-відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.

Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділуз питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Перевірка відомостей, зазначених внутрішньо переміщеною особою в заяві, проводиться під час формування та подання заяви засобами Порталу Дія.

У разі коли внутрішньо переміщена особа «подала заяву відповідно до абзацу першого цього пункту до 30 квітня 2022 р. та не отримала допомогу, допомога надається за. період, коли така особа мала право на допомогу на підставі сформованого Мінцифрою відповідного переліку внутрішньо переміщених осіб, що подається Мінсоцполітики, або внутрішньо переміщена особа має право звернутися особисто чи поштою до органу соціального захисту населення із заявою за формою згідно з додатком 1.

У відповідності до п.9 Порядку №332 список внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку формується Мін цифри на підставі поданих заяв після перевірки інформації та надається державному підприємству "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики один раз на день не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після дня подання заяви внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до п. 10 Порядку №332 державне підприємство "Інформаційно- обчислювальний центр Міністерства соціальної політики" на підставі списків, отриманих від Мінцифри, включає інформацію про внутрішньо переміщених осіб, які подали заяву для виплати допомоги, до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та щомісяця до 2, 12 і 22 числа формує Реєстри внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку через АТ "Ощадбанк" на банківський рахунок (за стандартом ІВАN) у банку, в якому відкрито рахунок одержувача.

Реєстр внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, подається Мінсоцполітики з накладеною кваліфікованою електронною печаткою за допомогою програмно-технічних засобів Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України для подальшої передачі АТ "Ощадбанк".

Суд вказує, що пунктом 8 Порядку № 332 передбачено, що нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.

Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не * за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально.

Пунктом 23 Порядку № 332 передбачено, що для підтвердження актуальності права уповноваженої особи та отримувачів на продовження отримання допомоги Мінсоцполітики щомісяця забезпечує передачу Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".

За результатами проведеної верифікації отримувачів Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем: Мінсоцполітики із використанням функціоналу Єдиної системи.

Враховуючи вимоги пункту 6 Порядку № 332, отримувач у разі перебування за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису).

Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує ЗО календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.

До програмного забезпечення Єдина інформаційна система соціальної сфери (ЄІССС), в якому здійснюється призначання та подальше нарахування допомоги на проживання, у вересні 2024 року Міністерством соціальної політики було завантажено результати верифікації (отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги).

Судом встановлено, за результатами проведеної верифікації ОСОБА_4 (як уповноваженій особі) 24.10.2024 було призупинено до з`ясування виплату допомоги на проживання ВПО автоматично на центральному рівні, по причині код 430 Отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш 30 календарних днів підряд чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, оскільки за даними Адміністрації Державної прикордонної служби України, Пантюх Жанною здійснено виїзд за кордон 18.07.2024 через пункт пропуску Устилуг. Дата в`їзду в Україну 31.08.2024.

А тому, враховуючи вищезазначене та вимоги п. 6 Порядку № 322, позивачці припинено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особі з листопада 2024 року.

Оскільки, термін перебування ОСОБА_6 за кордоном перевищив допустимий термін, який передбачений законодавством.

Однак суд зазначає, що оскільки ОСОБА_2 є самостійними суб`єктом даних правовідносин та має спеціальний статус - «внутрішньо переміщена особа», а її права, пов`язані з цим статусом та не залежать від виникнення, зміни та/або припинення таких прав у її матері, крім того наявність у них довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб №5612- від 13.04.2022 свідчать про протиправність дій вчинених відповідачем щодо позбавлення дитини виплати допомоги за листопад 2024 року та в свою чергу порушують їх інтереси згідно із пп.3 п.2 Постанови КМУ від 11.07.2023 №709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно 6) розсудливо;7)дотриманням зокрема з рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями положень Конвенції увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу. Зокрема, у справах «ПайнВеліДевелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності», ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону (тобто встановлена законом норма щодо права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Таким чином, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Саме наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. Умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі, якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) ЄСПЛ наголосив, що перша і найбільш важлива вимога ст. 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства».

Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов`язки («Колишній король Греції та інші проти Греції», заяви №25701/94).

У рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 року ЄСПЛ зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника становить втручання у право власностізгідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Водночас у рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» ЄСПЛ вказав, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (рішення у справі «Шпачекs.r.o.» проти Чеської Республіки», Nє26449/95, п. 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Суду як джерело права.

Відтак, з огляду на наведене, дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень, що полягають у припиненні виплати допомоги на проживання ОСОБА_2 є протиправними, а порушені права - захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити допомоги на проживання за листопад 2024 року

З урахуванням встановлених обставин справи, висновків щодо застосування норми права, викладених у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №161/12308/22, встановлених обставин справи та наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про те, що взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнати протиправною бездіяльність відповідача про відмову нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про відмову нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам;

Зобов`язати Департамент соціальної політики Рівненської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за листопад 2024 року допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195441) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя У.М. Нор