Справа № 640/16764/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року № 640/16764/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справи за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби морського та річкового транспорту України з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня по 07 квітня 2021 року, виходячи із середньоденного розміру заробітку 1465,01 грн. у сумі 7325,05 грн. з відрахуванням податків та зборів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог зазначених приписів, Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративну справу №640/16764/21 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Щавінського В.Р.

На підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 справу прийнято до провадження судді Щавінського В.Р. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2025 у задоволенні клопотання представника Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про залишення позовної заяви без розгляду, - відмововлено.

Обґрунтуванням заявлених вимог є посилання на те, що позивачу має бути нараховано та виплачено недоплачений на виконання рішення суду у справі №640/119/21 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на посаді. Пояснено, що із прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №640/119/21 по день фактичного виходу позивачки на роботу - 08 квітня 2021 року, вимушений прогул склав п`ять робочих днів, тому відповідач має обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 7325,05 грн.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечено та вказано, що Морська адміністрація добровільно та негайно виконала рішення суду від 31.03.2021 у справі №640/119/21 та поновила на посаді ОСОБА_1 . Однак, достовірно знаючи про ту обставину, що ОСОБА_1 поновлено на посаді, остання станом на 01.04.2021 до виконання посадових обов?язків не приступила.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 20 січня 2020 року по 9 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Державною службою морського та річкового транспорту України.

Наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 09.12.2020 №647-К, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом у зв?язку зі скороченням посади лержавної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису, відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/119/21 визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 09.12.2020 №647-х. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту України з 10.12.2020.

Означене рішення допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту з 10.12.2020 та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у Межах суми стягнення за один місяць.

Надалі, 01.04.2021 наказом Морської адміністрації №189-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », виконуючи рішення суду від 31.03.2021, поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту з 10.12.2020.

Наказом Морської адміністрації від 01.04.2021 №84-п «Про нарахування та виплату коштів ОСОБА_1 », позивачці виплачена середня заробітна плата за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 30 765,30 грн.

19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Морської адміністрації із листом щодо добровільної сплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня по 07 квітня 2021 року, оскільки з наказом про поновлення ознайомлена 08.04.2021.

Листом від 05.05.2021 №3193/06/15-21 Морська адміністрація відмовила у виплаті середнього заробітку (копія додається) у зв`язку із відсутністю підстав для такої виплати.

Наведене зумовило звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частинами 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 7 ст. 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Норми статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 1402-VIII 02.06.2016 також регламентують обов`язковість судових рішень.

Так, зокрема, ч. 2 ст. 13 зазначеного законодавчого акта визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, обов`язковість рішень суду являється однією з основних засад судочинства.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 34 постанови від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Нормами ст. 236 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника у вигляді оплати вимушеного прогулу. Так, зокрема, зазначеною нормою встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норми ст. 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 25.07.2018 у справі №552/3404/17, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Як встановлюється із фактичних обставин справи, 01.04.2021 наказом Морської адміністрації №189-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », виконуючи рішення суду від 31.03.2021 у справі №640/119/21, відповідачем поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту з 10.12.2020.

Вказана обставина не заперечується позивачем.

Разом з цим, із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 08.04.2021, що підтверджується підписом на наказі, тому, на думку позивачки, із прийняття рішення Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №640/119/21 по день фактичного виходу на роботу - 8 квітня 2021 року, виник вимушений прогул, який склав п`ять робочих днів.

Суд не погоджується із такими твердженнями позивача, пояснюючи це наступним.

Суд зазначає, що позивача на виконання рішення суду наказом наказом Морської адміністрації від 01.04.2021 №189-К поновлено на відповідній посаді, а тому з 01.04.2021 позивачу повинна виплачуватись заробітна плата, а не середній заробіток за час вимушеного прогулу.

?Вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Суд наголошує, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обчислюється, починаючи з дня звільнення особи і закінчується днем її поновлення на роботі.

Верховний Суд зазначив, що аналіз положень КЗпП України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийняття на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника.

Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов?язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві перевалює підхід, за яким вимушений прогул визначаються як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов?язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізувати своє право на працю.

Верховний Суд у справі №501/2316/15-ц від 26.08.2020 підкреслює, що виплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями К3пП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов?язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

У даному ж випадку, у зв`язку з тим, що позивач ОСОБА_1 01.04.2021 не з`явилась на роботу до Морської адміністрації, на електронну адресу ОСОБА_1 направлений відповідний лист від 01.04.2021 №42/05-21, про поновлення позивача на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби

Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту з 10.12.2020 та запропоновано прибути до Морської адміністрації для оформлення трудових відносин.

При цьому, лист №42/05-21 від 01.04.2021 доведений до відома позивачки 02.04.2021 засобом телекомунікаційного зв`язку, про що є відповідний протокол №6 від 02.04.2021.

Суд між іншим звертає увагу, що у ході судового засідання по справі 3640/119/21, яке відбулось 31.03.2021, приймав участь представник позивача - Загородній В.С., що підтверджується текстом рішення суду.

За результатами розгляду адміністративної справи №640/119/21 суддею після виходу з нарадчої кімнати сторонам по справі була проголошено вступна та резолютивна частина рішення, відповідно до якої допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора департаменту - начальника відділу проходження державної служби Департаменту управління персоналом Державної служби морського та річкового транспорту з 10.12.2020.

Тому, доводи позивачки щодо необізнаності про поновлення її на посаді сприймаються судом критично.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01 квітня по 07 квітня 2021 року у сумі 7325,05 грн.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.