Справа № 300/7382/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2025 р. справа № 300/7382/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» про визнання протиправним рішення у формі довідки №360/HГ/с від 06.05.2025, зобов`язання вчинити дії - переглянути рішення щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювань та змінити з неправильного формулювання «Захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби» на формулювання «Захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Згідно з довідкою медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Чернівецькій області» №360/HГ/с від 06.05.2025 зазначено, що наявні у позивача захворювання, не пов`язані з проходженням військової служби. Вказав, що наявні у нього захворювання: Ішемічна хвороба серця (IXC) виникла та розвинулася під час проходження військової служби та є подальшим розвитком захворювання набутого під час проходження військової служби ще до 2012 року. Захворювання «розсіяний (множинний) склероз», виникло вперше (відбувся дебют хвороби) під час проходження військової служби. Вважав, що формулювання причинно-наслідкового зв`язку захворювань «Захворювання, ні, не пов`язані з проходженням військової служби» позбавляє його, як військовослужбовця, права отримання відповідних соціальних компенсацій та пільг, а отже є порушенням гарантій пов`язаних із проходженням військової служби. Звернув увагу, що відповідачем безпідставно не взято до уваги подані позивачем документи, які підтверджують причинний зв`язок захворювань із проходженням військової служби. Як наслідок, рішення відповідача у формі довідки медичної (військово-лікарської) комісії №360/HГ/с від 06.05.2025 в частині не встановлення причинно-наслідкового зв`язку між захворюваннями та проходженням військової служби є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що 06.05.2025 медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернівецькій області» проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого видано довідку №360/НГ/с. Відповідно до зазначеної довідки у позивача діагностовано ряд захворювань, які визначені як не пов`язані з проходженням військової служби та встановлено, що ОСОБА_1 придатний до військової служби за контрактом у військових частинах забезпечення, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Вважає, що рішення М(ВЛ)К прийняте у повній відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2025 №270 «Деякі питання проведення військово-лікарської експертизи» та Положення про військово-лікарську експертизу в Забойних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 №402. Звернув увагу, що чинним законодавством не передбачено оскарження постанов М(ВЛ)К, оскільки оскарженню підлягають тільки постанови ЦМ(ВЛ)К. Просив суд у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_2 від 23.10.2012 ОСОБА_1 з 06.03.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.14-15).
З довідки військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Чернівецькій області» від 27.03.2025 №223/НГ/с вбачається, що позивачу проведено медичний огляд 27.03.2025 і він потребував направлення на додаткове медичне обстеження в ОКД та проведення повторного медичного огляду (а.с.26).
З довідки Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Чернівецькій області» №360/НГ/с вбачається, що ОСОБА_1 06.05.2025 проведено медичний огляд та встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, ступінь 2, ризик 3 (високий). ІХС: дифузний кардіосклероз. надшлуночкова екстрасистолічна аритмія, СНІ стадії зі збереженою ФВ (69%) ЛШ, ФК ІІ. Клінічно ізольований синдром (КІС) - дебют розсіяного склерозу з лівобічним рефлекторночутливим синдромом, легким парезом двоголового м`язу стегна зліва, батігіпестезією, легкою сенситивною атаксією (EDSS = 2.0 б). Міопія слабкого ступеня в 2,0 Д обох очей з астигматизмом в 0,75 Д обох очей з гостротою зору 0.3/0.3 з корекцією 1.0/1.0. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. При цьому, зроблено висновок, що захворювання не пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі ст. ст. 39Б, 38Б, 40В, 21В графи третьої Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності (непридатності) до військової служби, служби у військовому резерві Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402, відповідачем прийнято рішення за яким позивач визнаний придатним до військової служби за контрактом у військових частинах забезпечення, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.30).
Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення, зазначене у довідці Медичної (військово-лікарської) комісії №360/НГ/с від 06.05.2025, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд застосовує нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення таких правовідносин.
За змістом статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено станом і на теперішній час.
Крім того, Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (надалі Закон №3543-XII).
Згідно зі статтею 1 Закону №3543-XII мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;
особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Частинами 1, 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення (частина 5 статті 4 Закону №3543-XII).
За приписами статті 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.92 (надалі Закон №2232-XII).
Відповідно до частин першої третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
У частинах 1, 2, 6 статті 2 Закону №2232-XII міститься визначення, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
На військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву (ч.10 ст.2 Закону №2232-XII).
Підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.
Відповідно до статей 50, 61, 65, 77 Закону України «Про Національну поліцію», частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України», статті 70 «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та з метою нормативно-правового врегулювання організації медичного обстеження кандидатів на службу в поліцію, поліцейських, кандидатів на військову службу за контрактом, резервістів та військовослужбовців Національної гвардії України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (надалі Положення МВС №285).
Пунктами 1, 2 розділу І Положення МВС №285 передбачено, що це Положення визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі - М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі - ЗОЗ НГУ).
Основними завданнями М(ВЛ)К є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) поліцейських, військовослужбовців, колишніх поліцейських, осіб, звільнених з військової служби, а також колишніх осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - колишні особи рядового і начальницького складу); визначення придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.
Згідно з п.3 розділу І Положення МВС №285 М(ВЛ)К відповідно до покладених на них завдань, зокрема проводять військово-лікарську експертизу щодо кандидатів на військову службу за контрактом, у військовому резерві, на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, колишніх осіб рядового і начальницького складу; спільно з лікарями ЗОЗ МВС аналізують, узагальнюють результати лікування і медичного обстеження та здійснюють оцінку впливу умов служби на стан здоров`я та придатність до служби.
М(ВЛ)К у своїй роботі керуються законодавством, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я (п. 4 розділу І Положення МВС №285).
Пунктами 1 - 3 розділу ІІ Положення МВС №285 встановлено, що лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Лікарсько-льотна експертиза проводиться позаштатними ЛЛК, які утворюються у штатних М(ВЛ)К (за потреби).
Штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія (далі - ЦМ(ВЛ)К) Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ ГМКЦ), М(ВЛ)К державних установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України» по областях, місту Києву та Київській області (далі - ДУ ТМО).
ЦМ(ВЛ)К - штатна М(ВЛ)К, на яку покладається організація лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз у ЗОЗ МВС. ЦМ(ВЛ)К здійснює координацію діяльності М(ВЛ)К ДУ ТМО та позаштатних М(ВЛ)К з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз.
Відповідно до п.п.15 - 16 розділу ІІ Положення МВС №285 штатні М(ВЛ)К мають право: 1) запитувати за потреби документацію, яка необхідна для виконання покладених на них функцій; 2) залучати лікарів ЗОЗ МВС до розв`язання питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз; 3) направляти особу, яка проходить лікарську або військово-лікарську експертизу, на обстеження до ЗОЗ МВС, інших ЗОЗ; 4) переглядати власні рішення і рішення підзвітних М(ВЛ)К (за наявності підстав).
За змістом пунктів 1, 3 - 4 розділу ІІІ Положення МВС №285 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на дату огляду в цілях визначення придатності до служби в поліції, військової служби, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням. Під придатністю до служби в поліції, військової служби в цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку осіб, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки в поліції та обов`язки військової служби в НГУ в мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не збігаються з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участю провідних (головних) медичних фахівців ЗОЗ МВС, під час якого може бути прийнято рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
У пункті 19 розділу ІІІ Положення МВС №285 передбачено, що за результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає експертне рішення у формі постанови щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що відображається в заключній частині Акта медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 16) (далі - Довідка М(ВЛ)К) або Свідоцтво про хворобу (додаток 17). Інформація про прийняте М(ВЛ)К рішення вноситься до Книги обліку документації медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 18) (далі - Книга обліку документації).
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2025 №270 «Деякі питання проведення військово-лікарської експертизи» (у редакції від 07.03.2025) встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування воєнного стану на території України медичний огляд військовослужбовців Державної прикордонної служби, Національної гвардії з метою визначення ступеня їх придатності до військової служби за станом здоров`я, оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) проводиться військово-лікарськими, медичними (військово-лікарськими) комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ, Державної прикордонної служби, закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії, та військово-лікарськими комісіями, які створені при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, у порядку, визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони від 14 серпня 2008 року №402; направлення на медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби за станом здоров`я, надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовцям Державної прикордонної служби, Національної гвардії здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище та/або начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування та виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи) в разі виявлення в таких військовослужбовців під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби, або потребу в наданні відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
Таким чином, у період дії правового режиму воєнного стану на території України до повноважень М(ВЛ)К ДУ ТМО належить проведення медичного огляду військовослужбовців Національної гвардії України за результатами якого вони приймають рішення, яке оформляється довідкою М(ВЛ)К, у порядку, визначеному Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністерства оборони від 14 серпня 2008 року №402.
Як вже встановлено судом, позивачу 06.05.2025 проведено медичний огляд та прийнято рішення за змістом якого наявні захворювання не пов`язані з проходженням військової служби. Водночас, на підставі ст. ст. 39Б, 38Б, 40В, 21В графи третьої Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності (непридатності) до військової служби, служби у військовому резерві Положення №402 позивач визнаний придатним до військової служби за контрактом у військових частинах забезпечення, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с.30).
Таким чином, у зв`язку з тим, що на період проведення медичного огляду позивача в Україні діяв воєнний стан, М(ВЛ)К правомірно застосувала при визначенні придатності позивача до військової служби норми відповідних статей та граф Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби Положення №402.
Разом з цим, пунктом 14 розділу ІІ Положення МВС №285 визначені функції штатних М(ВЛ)К: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертиз; 2) розгляд звернень, заяв і скарг з питань лікарської і військово-лікарської експертиз, аналіз та узагальнення результатів розгляду; 3) контроль за проведенням лікарської і військово-лікарської експертиз у підзвітних позаштатних М(ВЛ)К, затвердження (незатвердження) чи скасування їхніх рішень, надання їм (за потреби) методичної і практичної допомоги; 4) перевірка і узагальнення результатів роботи підзвітних М(ВЛ)К; 5) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертиз підзвітним М(ВЛ)К; 6) організація навчання лікарів ЗОЗ МВС з питань проведення лікарської і військово-лікарської експертиз; 7) організація роботи ЛЛК у ЗОЗ МВС (за потреби); 8) подання до ЦМ(ВЛ)К річних звітів.
Згідно з підпунктом 4 пункту 15 розділу ІІ Положення МВС №285 Штатні М(ВЛ)К мають право, зокрема, переглядати власні рішення і рішення підзвітних М(ВЛ)К (за наявності підстав).
У разі незгоди з рішенням штатної М(ВЛ)К особа, яка проходила медичний огляд, може оскаржити його в ЦМ(ВЛ)К. Рішення (постанови) ЦМ(ВЛ)К можуть бути оскаржені в судовому порядку (пункт 21 розділу ІІІ Положення МВС №285).
Суд зауважує, що Положення МВС №285 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови штатної М(ВЛ)К у судовому порядку.
Згідно із нормами Положення МВС №285 у разі непогодження із постановами штатної М(ВЛ)К, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
Оскарженню у судовому порядку, за приписами пункту 21 розділу ІІІ Положення МВС №285 підлягають тільки постанови ЦМ(ВЛ)К.
Отже, відсутність належним чином оформленої постанови ЦМ(ВЛ)К про перегляд постанови М(ВЛ)К свідчить про те, позивач своїм правом не скористався, оскільки не звертався до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії для перегляду відповідної довідки з підстав зміни причинно-наслідкового зв`язку захворювань.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Вирішення питання щодо надання оцінки діагнозу позивача суд не може перебирати на себе, оскільки це, з поміж іншого, вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.
Враховуючи те, що судом не встановлено порушень процедури проведення медичного огляду відповідачем, оформлення його результатів, а також те, що позивач не звертався до Центральної медичної (військово-лікарської) комісії для перегляду відповідної довідки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
У підсумку, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Суд також зазначає, що інші наведені позивачем у позовній заяві аргументи, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
У підсумку суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернівецькій області» про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.