Справа № 160/24447/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про визнання протиправним та скасування акту службового розслідування, наказу в частині, рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
25.08.2025 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Сімакіна Інна Володимирівна звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2024 року №814 Про проведення службового розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині пунктів (розділів):
у розділі 4. Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась виключити(скасувати) речення: Враховуючи матеріали службового розслідування встановлено, що в діях солдата ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які б стали причинами чи створили умови загибелі;
у розділі 5 Вина військовослужбовця виключити(скасувати) частину речення: Встановленим розслідуванням факти підтверджують вину солдата ОСОБА_3 ;
у розділі 7 Виходячи із вищезазначеного пропоную наступне виключити(скасувати) речення: Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння;
- визнати протиправним та виключити (скасувати) абзац 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 в частині, визначеній у абзаці 2 вищезазначеного наказу, а саме речення: Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння;
- визнати протиправним та виключити (скасувати) наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині ) від 25 листопада 2024 року №330 в частині, визначеній у пункті 12 вищезазначеного наказу, а саме речення: Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення;
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13 березня 2025 року №731 про відмову дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану військовослужбовця солдата ОСОБА_3 ;
- зобов`язати Комісію Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду.
В обґрунтування позову вказано, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №731 від 13 березня 2025 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 та статті 16.1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей дружині та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 24.09.2024 року та комплектом документів командира військової частини вх.№313 від 28.01.2025 року, у зв`язку з тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. 27 травня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 №327/3025 у відповідь на адвокатський запит адвоката Сімакіної І.В. направлено витяг з наказу командира Військової частини від 16 жовтня 2024 року №237, акт службового розслідування. Також повідомлено, що перебування військовослужбовця на місці проходження військової служби в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП. Аналогічні висновки про перебування військовослужбовця на місці проходження військової служби в стані алкогольного сп`яніння містить і спірний акт службового розслідування, і спірні накази. Позивачі вважають, що такі висновки матеріалів службового розслідування, витягів з наказів командира військової частини з основної діяльності та по стройовій частині прийняті протиправно. Крім того, вищезазначені документи стали підставою для протиправного рішення комісії щодо відмови у виплаті їм одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 29.08.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
12.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту надійшов письмовий відзив, в якому відповідач даним позовом не погоджується повністю та вважає викладені в ньому міркування та вимоги такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають до задоволення з наступних підстав. ОСОБА_3 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У січні 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту отримано від позивачів у встановленому порядку заяви від 02.01.2025 року із проханням виплатити відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011 -ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року № 168 (далі Постанова № 168) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) солдата ОСОБА_3 . 20.01.2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 складено та направлено до Адміністрації Держспецтрансслужби документи (які отримані 28.01.2025 року) для розгляду та призначення виплати одноразової грошової допомоги дружині загиблого ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 13.03.2025 року комісією Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) позивачам було відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови № 168 та статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом комісії № 731. Листом Адміністрації Держспецтрансслужби від 24.03.2025 року № 518/2346 Військову частину НОМЕР_1 повідомлено про те, що документи, подані для виплати одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі солдата Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті травми, отриманої під час участі в бойових діях, смерть, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини розглянуті, і прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Документами, які підтверджують стан алкогольного сп`яніння є довідка Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.10.2024 року № 4138/6-2024, у якій повідомлено, що за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа № 5337 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено алкоголь в концентрації 3,3 проміле. Щодо оскарження позивачами окремих пунктів акту службового розслідування зазначає, що акті службового розслідування є службовою інформацією, а по суті це фіксація особою (комісією), яка проводить службове розслідування фактів, збір доказів і надання пропозицій для вчинення подальших дій, а тому таке розслідування не може порушити будь-які права чи охоронювані інтереси інших осіб, як акт індивідуальної дії, а тому відповідно і не може бути оскаржений в судовому порядку. Також вважає, що відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 року № 237 «Про підсумки службового розслідування» є правомірними, такими що відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимогам наказу № 90 та Порядку № 608, і скасуванню не підлягають. З урахуванням вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
23.09.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов письмовий відзив на позов, в якому зазначено наступне. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що чоловік та батько позивачів, ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 12.07.2024 року. У січні 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 отримано від позивачів заяви із проханням виплатити відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011 -ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року № 168 (далі Постанова № 168) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) солдата ОСОБА_3 . 20.01.2025 року командиром Військової частини НОМЕР_1 складено та направлено до Адміністрації Держспецтрансслужби документи (які отримані 28.01.2025 року) для розгляду та призначення виплати одноразової грошової допомоги дружині загиблого ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 13.03.2025 комісією Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) позивачам було відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168 та статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом комісії № 731. Листом Адміністрації Держспецтрансслужби від 24.03.2025 року № 518/2346 Військову частину НОМЕР_1 повідомлено про те, що документи, подані для виплати одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті травми, отриманої під час участі в бойових діях, смерть, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини розглянуті, і прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Документами, які підтверджують стан алкогольного сп`яніння є Довідка Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.10.2024 року № 4138/6-2024, у якій повідомлено, що за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа № 5337 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено алкоголь в концентрації 3,3 проміле. Вважає, що відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 року № 237 «Про підсумки службового розслідування» є цілком обґрунтованими та, такими що відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимогам наказу № 90 та Порядку № 608, і скасуванню (у будь-якому вигляді та будь-яким чином не підлягають) не підлягають. Позовні вимоги щодо оскарження рішення Комісії Адміністрації ДСССТ вважає також безпідставними, оскільки рішення комісії фактично є наслідком результату службового розслідування та відмова у виплаті допомоги обумовлена саме фактами, що були встановлені під час службового розслідування, а тому є цілком обґрунтованим та законним зважаючи на надані Комісії документи щодо перебування загиблого у стані сп`яніння. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
06.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, в якій вона посилається на наступне. Загибель військовослужбовця не є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення та відповідно вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. З вищевикладеного слідує, що наразі відсутні підстави, які встановлені статтею 16-4 3акону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для відмови у призначені та виплаті їм одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) їх чоловіка/батька. Тобто донька та дружина загиблого мають право на отримання відповідної грошової допомоги. Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту у відзиві посилається на п.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ. Відповідно до п.4 військова дисципліна зобов`язує військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. Відповідальність за появу військовослужбовців в нетверезому стані на території військової частини визначена ст. 172-20 КУпАП. Однак, представник позивача вважає, що сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. В той же час під час проведення службового розслідування в акті проведення службового розслідування встановлено, що загибель солдата ОСОБА_3 сталася 17 вересня 2024 року близько 22.10 год. внаслідок здійснення противником авіаційного удару СУ-34 та влучання за попередньою інформацією керованої авіабомби по розташуванню зведеного підрозділу батальйону інженерної підтримки АДРЕСА_1 (локація Укртелеком). Таким чином, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сімакіної Інни Володимирівни про зміну предмету позову у цій справі.
25.11.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту надійшов письмовий відзив на позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому він з даним позовом не погоджується повністю та вважає викладені в ньому міркування та вимоги такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають до задоволення з наступних підстав. Акт службового розслідування є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення, а незгода з його змістом здійснюється шляхом подання зауважень, заяв, клопотань, пропозицій щодо проведення службового розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення які подаються особам, які таке розслідування проводять. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб. Таким чином, абсолютно-законним є висновок, що військовослужбовцем ОСОБА_3 допущено недотримання заходів власної безпеки у зв`язку із перебуванням у розташуванні зведеного підрозділу батальйону у нетверезому стані (стані алкогольного сп`яніння, доказом чого є довідка від 18.10.2024 року № 4138/6- 2024), а відповідно наявність складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на наведене вище, відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 року № 237 «Про підсумки службового розслідування» є правомірними, такими що відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, вимогам Наказу № 90 та Порядку № 608, і скасуванню не підлягають. Додатково повідомляємо, що зазначена у довідці від 18.10.2024 року № 4138/6-2024 концентрація алкоголю на рівні 3,3 проміле за клінічними критеріями належить до гострої алкогольної інтоксикації та є важким отруєнням. У такому стані настають пригнічення ЦНС, дихання, серцево-судинної діяльності, відбувається втрата свідомості - аж до коми, посилюється тепловіддача, знижується температура тіла, розвивається гіподинамія. (Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. Гостра інтоксикація з комою Затверджено наказом МОЗ України від 21.09.2009 року № 681). Зважаючи на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
01.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов письмовий відзив на позов з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому він не погоджується із доводами позивача, з огляду на наступне. 13.03.2025 року комісією Адміністрації Держспецтрансслужби з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі Комісія) позивачам було відмовлено в призначенні та виплаті грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови № 168 та статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується протоколом комісії № 731. Листом Адміністрації Держспецтрансслужби від 24.03.2025 року № 518/2346 Військову частину НОМЕР_1 повідомлено про те, що документи, подані для виплати одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі солдата Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті травми, отриманої під час участі в бойових діях, смерть, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини розглянуті, і прийнято рішення про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. Документами, які підтверджують стан алкогольного сп`яніння є довідка Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 18.10.2024 року № 4138/6-2024, у якій повідомлено, що за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа № 5337 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено алкоголь в концентрації 3,3 проміле. З даного приводу зауважує, що саме вказана довідка підтверджує факт перебування загиблого у стані сп`яніння і посилання позивачів на відсутність у матеріалах справи та/чи службового розслідування будь-яких доказів на підтвердження факту перебування загиблого у стані сп`яніння є необґрунтованими. Також вважає, що акт службового розслідування на виконання вимог Порядку № 608 та Наказу № 90, лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Він не є юридичною формою рішення командувача і сам по собі не породжує певних правових наслідків для військовослужбовця, не є актом індивідуальної дії та відповідно не підлягає оскарженню. Вважає, що вимоги позивачів в частині оскарження наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 року № 237 «Про підсумки службового розслідування» вважаємо, як зазначалось у відзиві на позов, також не підлягають задоволенню, оскільки згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. Враховуючи, що згідно з довідкою ГУНП в Запорізькій області від 18.10.2024 року померлий ОСОБА_3 на момент смерті перебував у стані алкогольного сп`яніння висновок оспорюваного наказу, що військовослужбовцем ОСОБА_3 допущено недотримання заходів власної безпеки, що у свою чергу завідомо знизило ступінь та швидкість реакції на фактори небезпеки, є цілком обґрунтованим та законним. Позиція «Укртелеком», які і всі сталі позиції, була обладнана захисними укриттями, окопами, підземними укриттями і у випадку якби загиблий не вжив алкоголь, його реакція на небезпеку та шанс його виживання був би завідомо вищим. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 12.12.2025 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є вдовою загиблого солдата ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 червня 2006 року та копією посвідчення члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України № НОМЕР_4 .
ОСОБА_2 є донькою загиблого солдата ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області 13 березня 2007 року та копією посвідчення члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України №А-122115.
Солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 12 липня 2024 року проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 липня 2024 року №194.
Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 16 грудня 2024 року №2.9/2000 ОСОБА_3 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, підстава : бойове розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15 січня 2024 року №202т/окп/бр. бойові розпорядження командира НОМЕР_6 омбр від 31 березня 2024 року №3668дск, від 22 травня 2024 року №6093дск, журнал бойових дій військової частини НОМЕР_7 (реєстраційний №1094т від 22.07.2024 року, та №166т від 05 вересня 2024 року) та Військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний №9дск).
ІНФОРМАЦІЯ_6 19 вересня 2024 року сповіщенням №ГПП/п677 повідомлено позивачу про загибель її чоловіка ОСОБА_3 . Відповідно до сповіщення ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Комишуваха, Запорізької області, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність.
Лікарським свідоцтвом про смерть №5337 від ІНФОРМАЦІЯ_2 причиною смерті ОСОБА_3 визначено множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, смерть настала в зоні проведення бойових дій с. Комишуваха Запорізька область, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 листопада 2024 року №330 визначено: «відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення».
Витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №4458 від 11 грудня 2024 року визначено, що: «травма, 17.09.2024 року, яку отримав солдат ОСОБА_3 , 1976 року народження: «множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2024 року №330, сповіщення №2.9/171 від 18.09.2024 року, виданого командиром Військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_8 від 18.09.2024 року, виданого КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 24.09.2024 року, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
У січні 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту отримано від позивачів у встановленому порядку заяви від 02.01.2025 року із проханням виплатити відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011 -ХІІ), постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 року № 168 (далі постанова № 168) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) солдата ОСОБА_3 .
20.01.2025 року командиром Військової частини НОМЕР_1 складено та направлено до Адміністрації Держспецтрансслужби документи (які отримані 28.01.2025 року) для розгляду та призначення виплати одноразової грошової допомоги дружині загиблого ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_2 .
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №731 від 13 березня 2025 року, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 та статті 16.1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: дружині та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 24.09.2024 року та комплектом документів командира Військової частини вх.№313 від 28.01.2025 року, у зв`язку з тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.
Про прийняте рішення повідомлено листом Адміністрації державної спеціальної служби транспорту №518/94/ВихЗПІ від 25 березня 2025 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 16.02.2025 року №14.
27 травня 2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 №327/3025 у відповідь на адвокатський запит адвоката Сімакіної І.В. направлено витяг з наказу командира Військової частини від 16 жовтня 2024 року №237, акт службового розслідування. Також повідомлено, що перебування військовослужбовця на місці проходження військової служби в стані алкогольного сп`яніння є адміністративним правопорушенням відповідно до ч.3 ст. 172-20 КУпАП.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 зазначено:
«Вважати, що причиною загибелі стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 є поранення несумісні із життям, отримані внаслідок бойового ураження 1 під час дій з боку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної І безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф та у зв`язку з виконанням 1 обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання НОМЕР_11 в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області. Під час ураження знаходився| в засобах індивідуального захисту, загибель є наслідком вчинення - адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння».
Відповідно до Акту службового розслідування визначено:
розділ 2. Опис обставин вчинення правопорушення.
17 вересня 2024 року близько 22.10 внаслідок здійснення противником авіаційного удару СУ-34 та влучання за попередньою інформацією керованої авіабомби по розташуванню зведеного підрозділу батальйону інженерної підтримки АДРЕСА_1 | (локація Укртелеком), загинув на місці військовослужбовець ОСОБА_3 , стрілець 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , котрий на підставі бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 від 15 січня 2024 року №220т/окп/бр, бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12 липня 2024 року №1314/14/5/808/дск виконував бойове завдання визначене батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 з будівництва та обладнаний фортифікаційних споруд.
розділ 4. Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась.
«Враховуючи матеріали службового розслідування встановлено, що в діях солдата ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, які б стали причинами чи створили умови загибелі».
розділ 5 Вина військовослужбовця
«Встановленим розслідуванням факти підтверджують вину солдата ОСОБА_3 , вини в діях чи бездіяльності посадових осіб військової частини не має».
розділ 6 Причинами та умовами є:
«збройна агресія рф на території України. Солдат ОСОБА_4 загинув внаслідок бойового ураження під час дій з боку ворога та отриманого після введення воєнного стану поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф, безпосередньої участі у бойових діях в районі веденню бойових дій під час несення військової служби, виконання обов`язків військової служби та виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області (локація «Укртелеком»),
розділ 7 Виходячи із вищезазначеного пропоную наступне:
«Вважати, що причиною загибелі стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 4 роти охорони НОМЕР_10 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 є поранення несумісні із життям, отримані внаслідок бойового ураження під час дій з боку противника, в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф та у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області. Під час ураження знаходився в засобах індивідуального захисту. Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння»»
Позивачі, вважаючи, що такі висновки матеріалів службового розслідування, витягів з наказів командира військової частини з основної діяльності та по стройовій частині стали підставою для протиправного рішення комісії щодо відмови у виплаті їм одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, просять суд задовольнити позовні вимоги.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ч. 5 ст. 17 Конституції України).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.02.1993 року (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-XII, у редакції від 23.04.2021 року) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Частиною 3 статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно зі статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Статтею 16-2 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2статті 16 цього Закону;
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
При цьому, статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено, одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
В силу пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Відповідно до п.10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:

вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У ході судового розгляду судом встановлено, що лікарським свідоцтвом про смерть №5337 від 18 вересня 2024 року причиною смерті ОСОБА_3 визначено множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, смерть настала в зоні проведення бойових дій с. Комишуваха Запорізька область, ушкодження внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками.

Витягом з протоколу засідання штатної 20 регіональної ВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №4458 від 11 грудня 2024 року визначено, що: «травма, 17.09.2024 року, яку отримав солдат ОСОБА_3 , 1976 року народження: «множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2024 року №330, сповіщення №2.9/171 від 18.09.2024 року, виданого командиром Військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № НОМЕР_8 від 18.09.2024 року, виданого КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 24.09.2024 року, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

Отже, смерть військовослужбовця настала у результаті поранення: «множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів, внаслідок воєнних дій, спричинених вибухами та уламками», яке призвело до смерті, у період проходження військовослужбовцем військової служби та є пов`язаною з проходженням військової служби.

Натомість, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №731 від 13 березня 2025 року, відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 та статті 16.1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: дружині та доньці загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 24.09.2024 року та комплектом документів командира Військової частини вх.№313 від 28.01.2025 року, у зв`язку з тим, що загибель військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до статті 172-20 КЗпП розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.

Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто, зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що відповідач застосував таку підставу відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, як вчинення військовослужбовцем дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Крім того, Військова частина НОМЕР_1 у своєму листі від 27.05.2025 року №327/3025 посилається на вчинення ним адміністративного правопорушення.

Щодо вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.

Участь начальників (командирів) та інших керівників у розпиванні з підлеглими військовослужбовцями, а також військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів під час виконання ними обов`язків військової служби, або невжиття ними заходів для відсторонення від обов`язків військової служби осіб, які перебувають у нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або приховування випадків розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, появи на території військової частини в нетверезому стані, стані наркотичного чи іншого сп`яніння підлеглих військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.

Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Згідно положень статті 221 КУпАП, передбачені, зокрема, статтею 172-20 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Отже, саме при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності (стаття 280 КУпАП).

У спірному випадку відповідач не надав суду жодних належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.

Водночас, в акті проведення розслідування встановлено, зокрема, причиною смерті солдат ОСОБА_4 загинув внаслідок бойового ураження під час дій з боку ворога та отриманого після введення воєнного стану поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф, безпосередньої участі у бойових діях в районі веденню бойових дій під час несення військової служби, виконання обов`язків військової служби та виконання бойового завдання в районі населеного пункту Комишуваха Запорізької області (локація «Укртелеком»).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з цієї підстави.

Стосовно застосування підпункту «б» пункту 1статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, суд зазначає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.

Тобто, допомога не призначається, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постановах від 20.03.2018 року у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 року у справі №186/1129/16-а, від 29.06.2022 року у справі №640/6477/19.

Суд зауважує, що у даному у випадку необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між станом сп`яніння військовослужбовця та його смертю (загибеллю).

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_3 (отримання поранення) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчинення померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

Матеріалами службового розслідування підтверджено, що загибель сталася внаслідок ворожих дій противника. При цьому, перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння не може бути пов`язаним із влучанням авіабомби і наступна смерть військовослужбовця.

За таких обставин суд зазначає, що факт перебування ОСОБА_3 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті дружині та доньці померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.

Таким чином, відсутні належні та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу є безпідставним.

Оскільки суд встановив відсутність доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, вказані висновки, які було покладено у спірні пункти наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , призводять до їх протиправності та необхідності скасування.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та виключити (скасувати) абзац 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 в частині, визначеній у абзаці 2 вищезазначеного наказу, а саме речення : Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння; визнати протиправним та виключити (скасувати) наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині ) від 25 листопада 2024 року №330 в частині, визначеній у пункті 12 вищезазначеного наказу, а саме речення : Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13 березня 2025 року №731 про відмову дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану військовослужбовця солдата ОСОБА_3 ; зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 від 02.01.2025 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду.

Щодо позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування частини пунктів (розділів) акту службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2024 року №814 Про проведення службового розслідування за фактом загибелі солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Службове розслідування - це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення. Висновок службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Висновки службового розслідування не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації. Водночас, обов`язковою ознакою рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Таким чином, правова природа висновку службового розслідування унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправним і скасування висновку за результатами службового розслідування. Враховуючи, що судом було надано оцінку таким виноскам в контексті дослідження правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, прийнятих на основі таких висновків, у зв`язку із чим ці позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 вересня 2020 року у справі №640/9600/20 (провадження №К/9901/23733/20).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору судом не вирішується.

Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та виключити (скасувати) абзац 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 в частині, визначеній у абзаці 2 вищезазначеного наказу, а саме речення: Загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення - перебування на місці проходження служби в стані алкогольного сп`яніння.

Визнати протиправним та виключити (скасувати) наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині ) від 25 листопада 2024 року №330 в частині, визначеній у пункті 12 вищезазначеного наказу, а саме речення: Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16 жовтня 2024 року №237 загибель є наслідком вчинення адміністративного правопорушення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 13 березня 2025 року №731 про відмову дружині ОСОБА_1 та доньці ОСОБА_2 загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану військовослужбовця солдата ОСОБА_3 .

Зобов`язати Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту (вул. Якова Гніздовського, буд. 5, м. Київ, 02094, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_12 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_13 ) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця солдата ОСОБА_3 від 02.01.2025 року та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої рішенням суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна