Справа № 320/47134/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Київ № 320/47134/24

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, у якому просить суд:

наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов солдата ОСОБА_1 скасувати;

зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивача було мобілізовано без надання добровільної згоди на мобілізацію, при цьому, у позивача наявне право на відстрочку, оскільки є студентом денної форми навчання, а отже, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що було проігноровано, як РТЦК, так і командиром військової частини.

Позивач зауважує також і на те, що, оскільки він був студентом денної форми навчання, то через військову службу, не мав можливості продовжувати навчання, через що був відрахований з інституту за академічну заборгованість, тому дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_4 , які полягали у видачі наказу про призов за мобілізацією та відсутності перевірки позивача, як діючого студента були незаконні, а наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про призов за мобілізацією, є таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Третя особа до суду надала пояснення по справі, за якими остання вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та є намаганням уникнути відповідальності за самовільне залишення військової служби, та з 10.01.2023 солдату ОСОБА_1 було призупинено військову службу в Збройних Силах України, виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та усіх видів грошового забезпечення. (а.с. 33-35)

Розгляд спору здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач був мобілізований та, в подальшому, направлений до Військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Однак, як зауважує позивач, станом на 02.06.2022, він був студентом 2-го курсу Київського кооперативного інституту бізнесу і права денної форми навчання, про що повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_7 та командування Військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, у ІНФОРМАЦІЯ_8 йому повідомили що позивач, як студент денної форми навчання, не підлягає до числа осіб яким є підстави у наданні відстрочки, а командування військової частини повідомило, що не вбачає підстав для прийняття рапорту та задоволення останнього.

З посиланням на норми ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаціну підготовку та мобілізацію», якими передбачено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувані професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, станом на 02.06.2022, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації та мав право на відстрочку.

До позовної заяви надано копії наказу ректора Київського кооперативного інституту бізнесу і права № 234 від 20.09.2021.

Наведене стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка тримає і на даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно норм ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно змісту ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до ст. 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність. До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

Згідно п. 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.

Абзац 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачав, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають.

Згідно наказу ректора Київського кооперативного інституту бізнесу і права № 234 від 20.09.2021, позивача було зараховано з 20.09.2021 студентом 2 курсу, згідно додатку. (а.с. 7)

Отже, на момент призову на військову службу, позивач відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мав право на одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Доказів оформлення в установленому законом порядку відстрочки, позивачем не надано до матеріалів справи, про вказані обставини не повідомлено.

Водночас, відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Тобто, з метою ведення районними територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки спеціального обліку військовозобов`язаних, резервістів, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на останніх покладено обов`язок із своєчасного повідомлення органу, в якому вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.

Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондується з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку, зокрема, щодо своєчасного повідомлення територіального центру комплектування та соціальної підтримки про актуальне місце навчання.

Подібний висновок Верховний Суд уже робив у постанові від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22 та від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23.

У контексті доводів позивача, суд звертає увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним, шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом.

При цьому, реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур, позивач надавав документи для підтвердження наявності у нього статусу здобувача освіти та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Жодних заяв, рапортів, клопотань, поданих до відповідачів, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що навчання позивача могло бути підставою для надання відстрочки від проходження військової служби, однак, позивачем не подано відповідної заяви до РТЦК з моменту зарахування на навчання, ані до початку мобілізаційних процедур.

Таким чином, військовозобов`язаний повинен особисто з`явитися до територіального підрозділу ТЦК та СП для надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст. 23 Закону № 3543.

Водночас, наявність довідки про зарахування на навчання у позивача, не підтверджує факт її надання/отримання відповідачем. Інших доказів, які б доводили отримання зазначеної довідки відповідачем матеріали справи не містять.

Суд вказує на те, що відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що позивач повідомляв відповідача про обставини, які надають йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, дозволяють дійти висновку, що можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб не скористався.

До того ж, отримати відстрочку від призову на підставі ст. 23 Закону № 3453 можливо лише до моменту набуття статусу військовослужбовця. Після зарахування до особового складу військової частини подання заяви з відповідними документами про відстрочку, навіть якщо у особи є для цього підстави, втрачає свою мету.

Натомість, з моменту набуття особою статусу військовослужбовця, під час воєнного стану звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, можливе лише за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232.

Слід зазначити, що навіть за умови протиправності дій щодо мобілізації позивача на військову службу та зарахування до особового складу військової частини, для звільнення його з військової служби за призовом під час мобілізації мають бути наявні підстави, визначені п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені ч. 4 ст. 26 цього Закону. Стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить вичерпний перелік підстав для звільнення.

Судом встановлено, що позивач не звертався з рапортами, як це передбачено нормами чинного законодавства, до Військової частини щодо скасування наказів в частині зарахування до списків особового складу для проходження служби і щодо виключення із списків особового складу військової частини, відмови в задоволенні рапортів з цих питань не отримував. Протилежного, матеріали справи не містять, доводи позивача ґрунтуються лише на суб`єктивному зазначенні позивачем обставин, не доведених доказами.

Суд не нівелює право позивача, за наявності відповідних підстав, на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Натомість, на даній стадії правовідносин між сторонами, коли позивач вже є діючим військовослужбовцем, яким призваний на військову службу під час мобілізації, судом не встановлено, а сторонами не повідомлено, обставин, які б свідчили про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби за призовом під час мобілізації, які передбачені ч. 4 ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов солдата ОСОБА_1 та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.