Справа № 300/3441/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2025 р. Справа № 300/3441/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2024/000517 від 19.12.2024 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2024/000164/1 від 19.12.2024,
Івано-Франківським окружним адміністративним судом 27.11.2025 за наслідком розгляду адміністративної справи №300/3441/25 ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA206000/2024/000164/1 від 19.12.2024. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206020/2024/000517 від 19.12.2024.
Адвокат Леник Юрій Михайлович (надалі, також - представник позивача, адвокат Леник Ю.М.) 02.12.2025 сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив суд ухвалити додаткове судове рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень 00 копійок.
В свою чергу, Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (надалі, також відповідач) 04.12.2025 сформувала в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правової допомоги (а.с.109-113). Відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги та користуючись своїм правом, передбаченим частиною 6 статті 134 КАС України, просить суд зменшити розмір витрат позивача, які підлягають розподілу між сторонами, з огляду на таке. Івано-Франківська митниця Державної митної служби України звертає увагу, що у Акті №022 відсутня інформація детального опису робіт. Також, відповідач зазначає, що дана категорія справ щодо оскарження рішень митних органів про коригування митної вартості є поширеною, підстави позовних вимог щодо застосування методів визначення митної вартості типовими, у цій категорії справ сформована стала судова практика - відповідно представнику позивача не потрібно було значного часу для проведення правового аналізу, а написання процесуальних документів не вимагало істотного використання техніко-юридичних прийомів. На переконання відповідача, дана справа не потребувала вивчення великого обсягу фактичних даних, аналізу законодавства та вивчення судової практики.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши заяву про стягнення судових витрат та докази, якими вказана заява обґрунтована, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового судового рішення в письмовому провадженні, без виклику (повідомлення) учасників справи.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд зазначає, що представником позивача у позовній заяві зазначено про те, що докази на підтвердження понесення таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з пунктом 1 частини 3 зазначеної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання адвокатом Леником Ю.М. правничої допомоги та понесення позивачем витрат надано:
- договір про надання адвокатських (правових) послуг від 13.02.2025 №А/13/02/25 укладений між ОСОБА_1 , що діє на підставі цивільного законодавства, з одного боку та Адвокатським об`єднанням "Інтелекс", в особі президента об`єднання Леника Ю.М., який діє на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Статуту, з іншого боку, про представництво інтересів клієнта у Івано-Франківському окружному адміністративному суді під час розгляду справи про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2024/000164/1 від 19.12.2024 та про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2024/000517. Згідно з пунктом 5.1. договору за надання послуг з представництва інтересів клієнта сплачується гонорар в розмірі 20 000,00 в тому числі ПДВ. Розмір гонорару (винагороди) погоджується сторонами шляхом підписання відповідного Акту виконаних робіт (а.с.44-45).
- акт прийняття-передачі наданих послуг №022 від 28.11.2025, згідно з яким Гапатин Оксана Михайлівна, яка діє на підставі цивільного законодавства України та Адвокатське об`єднання "Інтелекс", в особі президента об`єднання Леника Ю.М., який діє на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Статуту об`єднання, склали цей акт про те, що: виконавець виконав та передав, замовник прийняв в повному обсязі комплекс юридичних послуг у відповідності до Договору №А/13/02/25 про надання адвокатських (правничих) послуг від 13.02.2025, а саме: підготовка адміністративного позову та представництво інтересів Клієнта у Івано-Франківському окружному адміністративному суді під час розгляду справи про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA206000/2024/000164/1 від 19.12.2024 та про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206020/2024/000517, вартість послуг складає 12 000,00 грн (а.с.107);
- документ №219140231 від 16.05.2025 про сплату винагороди відповідно до про надання адвокатських (правових) послуг №А/13/02/25 від 13.02.2025 у сумі 12 000,00 грн (а.с.106);
- ордер серії АТ №111293 від 15.05.2025 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Івано-Франківському окружному адміністративному суді адвокатом Леником Ю.М. (а.с.46).
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, їх розмір є розумним та обґрунтованим.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
При оцінці характеру наданих адвокатом Леником Юрієм Михайловичем адвокатських (правових) послуг, відповідно до акту прийняття-передачі №022 від 28.11.2025 та договору від 13.02.2025 №А/13/02/25, слід виходити із наступного.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідно до приписів частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (пункт 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 за №9901/459/21).
"74. Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
75. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
76. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним."
Суд звертає увагу на те, що розгляд даної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до частини другої статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справ.
Таким чином, дана справа відноситься до справ незначної складності, а тому не потребує значних зусиль для підготовки позовної заяви та доказів до неї.
При цьому, суд зазначає, що зібрані представником позивача та подані суду докази не становили значний обсяг та в своїй основі складалися з тих документів, які були долучені відповідачем в процесі розгляду справи.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідача, підлягає зменшенню на підставі заперечень відповідача та у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною 5 статті 134 КАС України.
Не применшуючи значення і роль професійного фахівця у галузі права та не втручаючись у його право на самостійне визначення і оцінку вартості власних знань, здобутого досвіду і авторитету як представника у даній справі, надання адвокатом Леником Юрієм Михайловичем послуг у вигляді підготовки позовної заяви по справі, відповіді на відзив, на переконання суду, безумовно потребує певної затрати часу та зусилля, втім, беручи до врахування обсяг та складність справи, а також критерій якості й співмірності, суд вважає заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень не пропорційною із обсягом наданих послуг, складністю та характером даної справи.
Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 6 000,00 гривень.
Враховуючи наведене, керуючись статями 132, 134, 139, 252, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43971364) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

відповідач: Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, адреса: вул. Чорновола, буд.159, м. Івано-Франківськ, 76005, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.