Справа № 296/5159/23
Суддя: Шалота К. В.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5159/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 рокум.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Шовтюк І.В.,

представника відповідача Булій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1.1. 31.05.2023 представник ОСОБА_1 (далі позивач) адвокат Манзюк Т.Ю. надіслав до Корольовського районного суду міста Житомира через Єдину судову інформаційно- телекомунікаційну систему позовну заяву до Виконавчого комітету Житомирської міської ради (далі відповідач), в якій просив: (1) поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 126 від 28.03.2023; (2) визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 126 від 28.03.2023.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 23.05.2023 через застосунок «Дія» позивачу стало відомо про те, що державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню постанови адмінкомісії №126 від 28.03.2023. 23.05.2023 при ознайомлені з матеріалами справи про адміністративне правопорушення у приміщенні відповідача встановлено, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Житомирської міської ради винесено постанову № 126 від 28.03.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення правил благоустрою міста Житомира за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 грн.

Крім цього, в матеріалах справи була наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення від 17.03.2023 серії АА № 001191, 17.03.2023 близько 09 год. 20 хв. за адресою м.Житомир, вул.Театральна,5 встановлено, що регіональний менеджер мережі магазинів «FASON» ОСОБА_1 допустив самовільне розміщення об`єктів зовнішньої реклами на фасаді будівлі та інформаційних засобів без погодження та дозволу виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим порушив вимоги п.5. ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» п.п.4.1. Правил розміщення об`єктів зовнішньої реклами у м.Житомир, затверджених рішенням ВК ЖМР від 11.03.2010, № 166, п.5 р.4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади» затв. Рішенням ЖМР № 286 від 23.09.2021 про що передбачена адміністративна відповідальність за ст.152 КУпАП.

1.3. Посилаючись на те, що адміністративна комісія допустилась помилкової оцінки ситуації, при прийнятті рішення у даній справі грубо порушила принципи притягнення до відповідальності, діяла суб`єктивно, а у його діях відсутній склад правопорушення, оскільки: ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, що передбачене ст. 152 КУпАП України, немає ніякого відношення до магазину який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 тобто не є ані власником магазину, ані орендарем, ним фактично виконуються функції адміністратора вказаного приміщення; відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не забезпечено виклик на засідання адміністративної комісії позивача та не забезпечено всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи; відсутня об`єктивна сторона правопорушення, оскільки магазин є приватною власністю, що виключає обов`язковість отримання дозволу на розміщення рекламних вивісок на його фасаді; розміщена вивіска з інформацією про види діяльності із додержанням вимог щодо місця розміщення притаманного вивісці та не є рекламою; а також зазначив, що адміністративна комісія при виконавчому комітеті Житомирської міської ради не має правосуб`єктності, а тому не є належним суб`єктом, який мав розглядати вказану справу, у зв`язку з чим позивач вказував, що оскаржувана постанова є незаконною та просив її скасувати.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 29.06.2023 ухвалою суду у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Манзюк Т.Ю. про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовлено, відкрито провадження у справі №296/5159/23, розгляд якої призначено до розгляду у судовому засідання з повідомленням сторін.

2.2. 11.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача посилаючись на те, що дозвіл на розміщення рекламних засобів на фасаді будівлі магазину «FASON» за адресою: АДРЕСА_1 не надавалось, повідомлення про розміщення інформаційних засобів (вивіски/таблички) на фасаді вказаного приміщення не реєструвалось, протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням норм чинного законодавства у присутності ОСОБА_1 , копія якого вручена останньому особисто, жодних заперечень або зауважень щодо складання протоколу від нього не надходило, жодних документів або договорів при складанні протоколу ОСОБА_1 надано не було, також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вручено повідомлення про розгляд справи на 28.03.2023, оскільки жодної інформації щодо усунення порушення а саме демонтажу рекламних конструкцій та інформаційних засобів чи оформлення відповідних дозвільних документів ОСОБА_1 на адресу комісії не було надано, розгляд відбувся без його участі, у зв`язку із чим просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 38-43).

2.3. 20.07.2023 представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якій вказував, що позивач є фізичною особою підприємцем, основним видом діяльності якого є інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг, відповідно до якого ним фактично виконуються функції адміністратора, ненадання договору про надання послуг при складанні протоколу не є доказом правомірності його складання, а те, що зазначений договір не знаходився в приміщенні магазину, розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника (а.с. 66-67).

2.4. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказувала на законність оскаржуваної постанови та доведеність факту порушення позивачем ст. 152 КУпАП, у зв`язку із чим просила у задоволенні позову відмовити.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 17.03.2023 завідувачем сектору з питань благоустрою муніципальної інспекції Житомирської міської ради Гузовським А.Й. складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що 17.03.2023 близько 09 год. 20 хв. за адресою м. Житомир, вул. Театральна, 5 було виявлено що регіональний менеджер мережі магазинів «Fason» ОСОБА_1 допустив самовільне розміщення об`єктів зовнішньої реклами на фасаді будівлі та інформаційних засобів без погодження та дозволу виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим порушив вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п.п. 4.1 Правил розміщення об`єктів зовнішньої реклами у м. Житомир, затверджених рішенням ВК ЖМР від 11.03.2010 №168, п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади» затверджених рішенням виконкому Житомирської міської ради від 23.09.2021 №286, за що передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП, що стверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 46).

3.2. 28.03.2023 адмінкомісією при виконавчому комітеті Житомирської міської ради за результатами розгляду справи стосовно ОСОБА_1 постановлено визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1020 грн (а.с. 45).

3.3. Відповідно до постанови №126 від 28.03.2023 підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що 17.03.2023 о 09 год. 20 хв. за адресою АДРЕСА_1 було виявлено що регіональний менеджер мережі магазинів «Фасон» ОСОБА_1 допустив самовільне розміщення об`єктів зовнішньої реклами на фасаді будівлі без відповідних дозволів виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим порушено вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади» затв. рішенням ЖМР №286 від 23.09.2021 р., відповідальність передбачена ст. 152 КУпАП (а.с. 45).

3.4. Відповідно до копії повідомлення вбачається, що 17.03.2023 о 10 год. 05 хв. ОСОБА_1 отримав повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , в прес-центрі виконавчого комітету Житомирської міської ради на 28.03.2023 о 09 год. 00 хв., про що свідчить підпис ОСОБА_1 (а.с. 47).

3.5. Зі змісту копії договору оренди нежитлового приміщення від 01.08.2022 вбачається, що між орендодавцем ФОП ОСОБА_3 та орендарем ФОП ОСОБА_2 вбачається, що його предметом є тимчасове платне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 33-36).

ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Адміністративна відповідальність за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) настає порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

4.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

4.3. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 214 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів.

4.4. Відповідно до частини першої статі 219 КУпАП виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 152 цього Кодексу.

4.5. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 №2807- IV (далі - Закон України №2807-IV) благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

4.6. Згідно пункту 4 статті 20 Закону України №2807-IV рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

4.7. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України №2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

4.8. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 13 Закону України №2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території будівель та споруд інженерного захисту територій.

4.9. Зі змісту статті 20 Закону України №2807-IV встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

4.10. Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

4.11. Відповідно до статті 42 Закону України №2807-IV до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

4.12. Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади (далі Правила благоустрою), затверджених рішенням Житомирської міської ради 286 від 29.09.2021 громадянам та суб`єктам підприємницької діяльності у сфері благоустрою населених пунктів забороняється самовільне розміщення засобів (об`єктів) зовнішньої реклами та самовільне розміщення інформаційних засобів (вивісок) на приміщеннях та інших об`єктах (організація розміщення, допущення розміщення) без погоджувальних документів (зареєстрованого повідомлення).

4.13. Згідно статті 1 Закону України "Про рекламу", реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

4.14. Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України "Про рекламу", вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

4.15. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

4.16. Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

4.17. У статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

4.18. Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. Позивач оскаржує правомірність постанови адмінкомісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради №126 від 28.03.2023, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень за вчинення адміністративного правопорушення за статтею 152 КпАП України.

5.2. Зі змісту оспорюваної постанови вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 152 КпАП України стало те, що 17.03.2023 о 09 год. 20 хв. за адресою м. Житомир, вул. Театральна, 5 було виявлено що регіональний менеджер мережі магазинів «Фасон» ОСОБА_1 допустив самовільне розміщення об`єктів зовнішньої реклами на фасаді будівлі без відповідних дозволів виконавчого комітету Житомирської міської ради, чим порушено вимоги п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 5 Розділу 4 «Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної громади» затвердженого рішенням ЖМР №286 від 23.09.2021, відповідальність передбачена ст. 152 КУпАП.

5.3. Оскаржуючи правомірність постанови №126 від 28.03.2023, позивач у позовній заяві посилався на такі основні підстави:

1) відсутній склад правопорушення, оскільки: ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, що передбачене ст. 152 КУпАП України;

2) порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не забезпечено виклик на засідання адміністративної комісії позивача;

3) відсутністю об`єктивної сторони правопорушення;

4) винесення постанови органом, що не мав правосуб`єктності на це.

5.4. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.5. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

5.6. У постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 викладено позицію про те, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

5.7. Щодо доводів позивача про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із не забезпеченням виклику останнього на засідання адміністративної комісії, слід зазначити, що останнє спростовується наявною у матеріалах справи копією повідомлення, зі змісту якого вбачається, що 17.03.2023 о 10:05 год ОСОБА_1 отримав повідомлення про розгляд справи про адмінправопорушення за адресою: м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2, в прес-центрі виконкому Житомирської міської ради на 28.03.2023 о 09:00 год, що стверджується особистим підписом позивача, а відтак вказані доводи позивача є безпідставними.

5.8. Суд відхиляє як помилкові доводи позивача про винесення оскаржуваної постанови органом, що не мав правосуб`єктності на прийняття оскаржуваної постанови, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад (пункт 1 частини 1 статті 213 КУпАП), які вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб) (пункт 1 частини 1 статті 214 КУпАП).

5.9. Разом з цим, щодо доводів позивача про відсутність об`єктивної сторони слід зазначити наступне.

5.10. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт; об`єктивна сторона; суб`єкт; та суб`єктивна сторона.

5.11. Зокрема, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

5.12. Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП полягає у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

5.13. Згідно із вимогами статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

5.14. Стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

5.15. Отже, умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП є доведення факту порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

5.16. Відповідно до частини 8 статті 8 Закону України «Про рекламу» розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

5.17. Частиною першою статті 9 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

5.18. У відповідності до частини шостої вказаної статті вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

5.19. Визначальним в межах даного адміністративного спору є встановлення того, чи належать розміщені позивачем конструкції до реклами.

5.20. З аналізу наведених правових норм слідує, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

5.21. Верховний Суд у постанові від 28.02.2019 у справі №149/2498/17 виклав правову позицію, що приписи Закону України «Про рекламу» визначають, що вивіска чи табличка, які не відносяться до рекламних, мають відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

5.22. Також Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 по справі №323/1767/17 виклав правову позицію, що інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини 8 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка»

5.23. На підтвердження порушення позивачем статті 152 КУпАП відповідачем додано до відзиву на позов чотири фотознімки, здійснені під час фіксації правопорушення.

5.24. Оглянувши надані відповідачем фотоматеріали судом встановлено, що розміщені на першому поверху фасаду будинку м. Житомир, вул. Театральна, 5, зокрема, слова «FASON, стиль твого міста, одяг, взуття, аксесуари», є інформацією про товар та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, розміщена на поверсі, де знаходиться надане у користування приміщення, біля входу у таке приміщення, а тому не є рекламою у розумінні частини 8 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

5.25. За таких обставин суд дійшов висновку, що надані відповідачем фотознімки у поєднанні з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою №126 від 28.03.2023 не дають можливості однозначно і поза розумним сумнівом кваліфікувати розміщені на фасаді будівлі за адресою: м. Житомир, вул. Театральна, 5 конструкції як засоби зовнішньої реклами, розміщення яких потребує одержання дозволу у порядку, визначеному статтею 16 Закону України «Про рекламу», а також не підтверджують порушення позивачем вимог Правил благоустрою території Житомирської міської об`єднаної територіальної громади у тій мірі, яка є достатньою для притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.

5.26. Крім того, із матеріалів справи убачається, що орендарем приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення від 01.08.2022, тоді як позивач виконує у вказаному магазині функції адміністратора (регіонального менеджера) на підставі цивільно-правових відносин, а отже сам по собі статус позивача як працівника (уповноваженої особи) орендаря не свідчить про те, що саме він є суб`єктом відповідальності за порушення правил благоустрою у вигляді самовільного розміщення відповідних конструкцій на фасаді будівлі.

5.27. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме позивач ініціював, організував чи безпосередньо здійснив розміщення спірних конструкцій, так само як і доказів того, що він мав можливість самостійно приймати рішення щодо їх розміщення або демонтажу, тоді як відповідно до статей 245, 251 КУпАП обов`язок доведення події адміністративного правопорушення, наявності складу правопорушення та вини конкретної особи в його вчиненні покладається на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення.

5.28. За відсутності у матеріалах справи належних доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, усі непереборні сумніви щодо доведеності вини особи підлягають тлумаченню на її користь, що узгоджується із завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення, закріпленими у статті 245 КУпАП, та загальними засадами притягнення особи до юридичної відповідальності.

5.29. Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття постанови №126 від 28.03.2023, зокрема наявність у діях ОСОБА_1 як суб`єкта правопорушення передбачених законом ознак складу адміністративного правопорушення за статтею 152 КУпАП, а тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

5.30. Враховуючи наведене у сукупності, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Житомирської міської ради №126 від 28.03.2023 прийнята без належного з`ясування усіх обставин справи, за відсутності належних доказів на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення у діях позивача, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із задоволенням позову за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 гривень 80 коп.

Керуючись статтями 19, 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

2. Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №126 від 28.03.2023, складену адмінкомісією при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статті 152 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

3. Стягнути з Муніципальної інспекції Житомирської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

АДРЕСА_4

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

Муніципальна інспекція

Житомирської міської ради

10014, м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2

Головуючий суддя Костянтин ШАЛОТА