Справа № 200/4891/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/4891/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/4891/25 (головуючий суддя І інстанції Галатіна О.О.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС У Донецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Донецькій області у реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити відповідні записи про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи (фізична особа-підприємець) з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024.

В обґрунтування позову зазначила, що 20 листопада 2024 року через портал Дія направила заяву № 12024 щодо державної реєстрації її як підприємця та обрання спрощеної системи оподаткування за 2 групою зі ставкою 20%.

22.11.2024 на електронну пошту надійшла виписка, що з 20.11.2024 позивач зареєстрована підприємцем та взята на облік у тому числі податковим органом.

Проте, в подальшому позивач отримала сповіщення про відмову у використанні спрощеної системи оподаткування у зв`язку із тим, що за даними інтегрованої картки платника податків, за фізичною особою ОСОБА_1 є непогашена заборгованість за кодом НОМЕР_1 (земельний податок з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,6108 га) у сумі 226,84 грн.

Позивач заперечує наявність будь-яких боргів та зазначає, що з 16.08.2005 не є власницею земельної ділянки площею 0,6108 га за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 , податкових повідомлень-рішень щодо сплати боргу із земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку не отримувала.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління ДПС у Донецькій області у реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 платником єдиного податку другої групи з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити відповідні записи про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи (фізична особа-підприємець) з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивачки, тобто з 01.12.2024.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5001,04 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968, 96 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач відповідно до пункту 70.1 статті 70 ПК України не зверталась до податкового органу із заявою щодо зміни даних стосовно відчуження земельної ділянки, що і було первинним фактором для нарахування податкового боргу, який існував станом на момент подання заяви про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи.

При цьому повідомлення-рішення від 30.12.2023 № -0522- НОМЕР_2 у сумі 110,60 грн за 2023 рік та 20.06.2024 № 7-0522-UA0096882 у сумі 116,24 грн за 2024 рік по земельному податку з фізичних осіб були надіслані позивачу у встановленому порядку.

Дійсно, в подальшому на підставі уточнюючої інформації податковий борг було анульовано, проте, відповідно до пп. 291.5.8 ПК України, податковий орган діяв правомірно.

Також суд першої інстанції визначив стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, розмір яких є завищеним та не є співмірним обставинам справи.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

Відповідно до даних інформаційно - комунікаційної системи ДПС України Плата за землю Реєстрація за фізичною особою ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 з 01.01.2000 обліковується земельна ділянка, тип для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарских будівель і споруд (села-не більш як 0,25 га) (02.01), площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На адресу ОСОБА_1 04.06.2025 були сформовані в автоматичному режимі в ІКС ДПС податкові повідомлення -рішення з земельного податку з фізичних осіб за кодом платежу 18010700 за 2023 рік від 30.12.2023 № -0522- НОМЕР_2 у сумі 110,60 грн та 20.06.2024 № 7364202- 2414-0522- НОМЕР_2 у сумі 116,24 грн.

ФОП ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 20.11.2024 № 39471031.

20 листопада 2024 року через портал Дія позивач направила заяву № 12024 щодо державної реєстрації її як підприємця та обрання спрощеної системи оподаткування за 2 групою зі ставкою 20%.

Листом ГУ ДПС у Донецькій області від № 13393/6/05-99-50-02-11 від 21.11.2024 ФОП ОСОБА_1 відмовлено в реєстрації платником єдиного податку другої групи з 01.12.2024 року через те, що згідно з даними інтегрованих карток платника станом на 20.11.2024 за позивачем обліковується заборгованість за кодом бюджетної класифікації 18010700 (земельний податок з фізичних осіб) у сумі 226,84 грн.

В подальшому Беспальченко Л.Ю. надала заяву (вхідний реєстраційний індекс ГУ ДПС № 6368/6 від 19.03.2025) щодо внесення змін в реєстрацію об`єктів земельних ділянок у зв`язку з договором дарування, а саме через те, що з 16.08.2005 не є власницею земельної ділянки площею 0,6108 га за адресою АДРЕСА_1 .

28.03.2025 скасовано податкові повідомлення -рішення від 30.12.2023 № -0522- НОМЕР_2 у сумі 110,60 грн за 2023 рік та 20.06.2024 № 7-0522-UA0096882 у сумі 116,24 грн за 2024 рік по земельному податку з фізичних осіб.

26.03.2025 ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до податкового органу, в якій просила зареєструвати її з 01.12.2024 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи.

14.04.2025 скарга залишена без задоволення з тих підстав, що, незважаючи на реальну відсутність податкового боргу у позивача станом на день отримання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, податковий орган приймав рішення про відмову використання спрощеної системи оподаткування за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС згідно даних інтегрованих карток платника податків станом на 20.11.2024.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з тогоё що позивач не повинна нести відповідальність за дії, які не були визначені як обов`язкові на момент їх вчинення з огляду на те, що Податковий кодекс України в цілому набув чинності 02.12.2010, а відчуження майнових прав позивача мало місце у 2005 році.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Статтею 298 ПК України встановлено порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Згідно з підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до підпункту 291.5.8 пункту 291.5 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку в зв`язку з наявністю податкового боргу на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку.

Як свідчать матеріали справи, відмова в реєстрації позивача платником єдиного податку другої групи обґрунтована тим, що у неї станом на день подання заяви наявний борг по земельному податку з фізичних осіб за 2023 та 2024 роки.

Недоїмка нарахована через відсутність у відповідача даних щодо припинення майнових прав позивача на таку земельну ділянку.

На підставі підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтями 285 - 287 ПК України передбачено податковий період, порядок обчислення земельного податку, строк сплати та порядок його зарахування до бюджету. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 283 ПК України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником земельного податку на підставі оригіналів або належним чином засвідчених копій рішень відповідних органів місцевого самоврядування, військової адміністрації або військово-цивільної адміністрації про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків контролюючий орган, до якого звернувся платник земельного податку, протягом десяти робочих днів здійснює перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Реалізуючи зазначені положення, позивач звернулася до відповідача із заявою (вхідний реєстраційний індекс ГУ ДПС № 6368/6 від 19.03.2025) про внесення змін в реєстрацію об`єктів земельних ділянок у зв`язку з тим, що з 16.08.2005 позивач не є власницею земельної ділянки площею 0,6108 га за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до заяви податковим органом анульовано позивачу борг зі сплати податку на землю.

Між тим, позивач не зареєстровано платником єдиного податку другої групи через наявність боргу станом на день подачі такої заяви (20 листопада 2024 року)

Відповідач в підтвердження правомірності своїх дій посилається на приписи пункту 70.1 статті 70 ПК України, відповідно до якого фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Проте суд звертає увагу, що Податковий кодекс України в цілому набув чинності 02.12.2010, а позивач здійснила відчуження майнових прав на земельну ділянку в 2005 році, тобто в той час, коли норми Податкового кодексу України ще не діяли.

Таким чином, оскільки у позивача на час звернення з заявою 20 листопада 2024 року щодо державної реєстрації її як підприємця та обрання спрощеної системи оподаткування за 2 групою зі ставкою 20%. фактично був відсутній податковий борг, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною відмови і зобов`язав Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити відповідні записи про реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи (фізична особа-підприємець) з першого числа місяця, наступного за місяцем у якому відбулася державна реєстрація позивача, тобто з 01.12.2024.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги від 29.05.2025, укладений між позивачем та адвокатом Деменковою Євгенією Сергіївною, згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ якого гонорар становить 5970,00 грн. В цю суму входить судовий збір; розрахункову квитанцію від 29.05.2025 про сплату позивачем за адвокатські послуги за договором від 29.05.2025 - 5970 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До пов`язаних із розглядом справи витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову і (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідач в апеляційній скарзі заперечує проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, вважає суму витрат завищеною, необґрунтованою та непропорційною до предмета спору.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

Суд зазначає, що для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в п. 21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Враховуючи предмет спору в цій справі, який не є складним, справа не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та не потребує, як такого, представництва адвокатом інтересів позивача у суді, зважаючи на співмірність розміру витрат на оплату адвоката зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5001,04 грн (за відрахуванням судового збору) є завищеним і неспівмірним. При цьому позивачем не надано детального розрахунку витрат на оплату послуг адвоката, а судом першої інстанції не обґрунтовано в судовому рішенні підстави стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за представництво інтересів позивача адвокатом складає 3000 грн.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, зміну рішення в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, які стягуються на користь позивача.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

При апеляційному розгляді справи представником позивача наданий відзив на апеляційну скаргу, в якому адвокат просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

На підтвердження понесення витрат надано договір про надання правової допомоги від 13.10.2025, в пункті 3.1 розділу ІІІ якого зазначено, що гонорар адвокату складає 4500 грн; розрахункову квитанцію від 15.10.2025 року про сплату послуг адвокату згідно договору б/н від 13.10.2025 в сумі 4500 грн.

Виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд зазначає, що вивчення законодавства, яким регулюється спір у справі, документів та доводів, якими апелянт обґрунтовував вимоги апеляційної скарги, не вимагало великого обсягу юридичної і технічної роботи, враховуючи всі аспекти та складність справи, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та не потребує, як такого, представництва адвокатом інтересів позивача у суді, тому суд вважає, що підлягає стягненню на користь позивача витрати на правничу допомогу в розміру 2000 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/4891/25 задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/4891/25 змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/4891/25 слова та цифри «в розмірі 5001,04 грн» замінити словами та цифрами «в розмірі 3000 (три тисячі) гривень».

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/4891/25 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення 11 грудня 2025 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар