Справа № 643/2898/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 р.Справа № 643/2898/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова (головуючий суддя І інстанції Замікула Б.С.) від 31.10.2025 по справі № 643/2898/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (в інтересах якого діє представник Ушаков Вячеслав Сергійович), 24.02.2025 звернувся до Московського (після перейменування Салтівського) районного суду міста Харкова із позовною заявою, в якій просив:

1. Задовольнити скаргу.

2. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, так як: справа не є складною; обсяг та характер доказів у справі є незначним та свідчення надані свідками додано до позовної заяви; відповідач та третя особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обмежились лише спілкуванням та не надали жодних доказів про правомірність своїх дій та дійсно вчинене адміністративне правопорушення; справа за своїм характером не мас значного суспільного інтересу.

3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

4. Стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений до відповідного державного бюджету судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп., та судові витрати на вчинення процесуальних дій направки поштою позовної заяви 60 грн.

При поданні позовної заяви відповідачем у справі було визначено Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

01.03.2025 від ОСОБА_1 (в інтересах якого діє представник Ушаков Вячеслав Сергійович) до суду першої інстанції надійшла заява про зміну предмета позову, в якій позивач просив:

1. Прийняти заяву про зміну предмета позову.

2. Розглядати викладені в заяві про зміну предмета позову обставини, що послужили підставою для зміні предмета позову, разом з викладеними у позовній заяві фактами.

3. Доповнити прохальну частину позовної заяви пунктом « 5.» наступного змісту: « 5. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25р. про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121? КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.».

У цій заяві відповідачем у справі визначено - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, а третьою особою - ОСОБА_2 .

Підставою подання цієї заяви зазначено те, що 27 лютого 2025 року в поштовому відділенні 61118 було отримано пакет від Управління патрульної поліції в Харківській області, в якому знаходилась винесена інспектором 5-й роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Дмитренко Ганною Олександрівною серія ББА № 066099 від 15.02.25 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 1190 грн., що має відмінності від раніше накладеного постановою ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. штрафу у розмірі 2550 грн. (додаток до позовної заяви « 1_photo_2025-02-15_15-00-54»).

01.08.2025 від ОСОБА_1 (в інтересах якого діє представник Ушаков Вячеслав Сергійович) до суду першої інстанції надійшла заява про уточнення позовних вимог (про виправлення прохальної частини позовної заяви шляхом уточнення) від 01.08.2025, в якій зазначено, що звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначив відповідачем Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, , та третьою особою на стороні відповідача Інспектора 5-й роти 4 бат. управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Дмитренко Ганну Олександрівну, які, на його думку, повинні відповідати за позовом, але під час розгляду справи представник позивача заявив клопотання про заміну неналежного відповідача належним на Департамент патрульної поліції.

За таких обставин виникла необхідність виправлення прохальної частини позовної заяви шляхом уточнення, а саме: пункти 3, 4, 5 прохальної частини позовної заяви і до неї уточнень, керуючись завданнями адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень у їх взаємозв`язку з правилами юридичної техніки, викласти в наступній редакції: текст пункту 3 замінити текстом пункту 5, виклавши пункт 3 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції:

« 3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (за обставин відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.»;

текст пункту 4 в частині «Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції,» - виключити.

Після внесення до прохальної частини позовної заяви вищезазначених уточнень, остаточним текстом прохальної частини позовної заяви є наступний текст:

« 1. Задовольнити скаргу.

2. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, так як: справа не с складною; обсяг та характер доказів у справі є незначним та свідчення надані свідками додано до позовної заяви; відповідач та третя особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обмежились лише спілкуванням та не надали жодних доказів про правомірність своїх дій та дійсно вчинене адміністративне правопорушення; справа за своїм характером не мас значного суспільного інтересу.

3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (за обставин відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності).

4. Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений до відповідного державного бюджету судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп., та судові витрати на вчинення процесуальних дій направлення поштою позовної заяви 60 грн., та сплачений до відповідного державного бюджету за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2422,40 грн.».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірна постанова не відповідає юридичним критеріям законності та обґрунтованості рішення, так як не містить дійсні обставини справи, оскільки поза увагою Суб`єкта владних повноважень залишилось те, що його дії та дії водія були викликані усуненням небезпеки життю і здоров`ю водія та пасажирів транспортного засобу TOYOTА CAMRY д.н.з НОМЕР_2 , який рухався за напрямком до укриття в ЗОСШ № 64, зокрема, способом усунення наявної дійсної небезпеки, за обставин повітряної тривоги, були дії вчинені у стані крайньої необхідності. Також зазначив, що 27.02.2025 в поштовому відділенні 61118 було отримано пакет від Управління патрульної поліції в Харківській області, в якому знаходилась винесена інспектором 5-й роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Дмитренко Ганною Олександрівною серія ББА № 066099 від 15.02.2025 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 1190 грн., що має відмінності від раніше накладеного постановою ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. штрафу у розмірі 2550 грн. Зі змісту надісланої спірної Постанови позивачу стало відомо, що суб`єкт владних повноважень (інспектор 5-й роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Дмитренко Ганна Олександрівна), застосовуючи нечесні та недобросовісні прийоми фальсифікації офіційних документів, тим самим ввела довірителя позивача в стан юридичної невизначеності, зокрема, ОСОБА_2 то складає за межами адміністративного провадження різні письмові документи, то накладає штраф за нікому не відомою Постановою ЕНА № 04077306 від 15.02.2025, то направляє іншу, з цього ж питання, постанову ББА № 066099 від 15.02.2025.

Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 31.10.2025 по справі № 643/2898/25 позовні вимоги залишено без задоволення.

Постанову серії ББА № 066099 від 15.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню - залишено без змін.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлені в суді першої інстанції позовні вимоги про визнання протиправними та скасування: постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-3 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень та постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити задовольнити повністю. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує на недотримання суддею принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що відступ патрульних поліцейських від зобов`язань під час надзвичайної ситуації воєнного характеру не давав патрульним поліцейським «Карт-бланш» (фр. carte blanche - «біла картка») на вчинення дій, які можуть призвести до свавільних наслідків для прав на життя і здоров`я людей (порушено ст. ст. 1, 2, 15, 17, 18 ЄКПЛ). Зазначив, що застосований патрульними поліцейськими захід воєнного стану «зупинення транспортного засобу» хоч і був передбачений законодавством України, але здійснювався з грубим порушенням вимог застосування органами влади відповідних заходів, зокрема, використовувався за відсутності у поліцейських документів: на право здійснення заходів під час запровадження комендантської години; на визначений комендантом на території, де запроваджено комендантську годину, маршрут патрулювання; спеціально виданих перепусток; на виконання невідкладного службового завдання, що дозволяло використовувати транспортний засіб спеціалізованого призначення з ввімкненими спеціальними світловими сигнальними пристроями, до того ж, без роз`яснення підстав та мети застосування цього заходу та без повідомлення про конкретну причину зупинення транспортного засобу. Тобто, не відповідав принципу верховенства права. Також вказує, що застосований патрульними поліцейськими захід воєнного стану «зупинення транспортного засобу» мав негативні наслідки для прав людей на життя та здоров`я, так як наражав на небезпеку життя і здоров`я людей та ставив їх у винятково складне становище, не сумісне з життям і здоров`ям людини одних із засадничих цінностей конституційного ладу України. Тобто, застосований патрульними поліцейськими захід був надмірним та суворо обумовлювався іншою метою, що переслідувалась вирішення питань професійної діяльності поліцейського в контексті прямого підпорядкування безпосередньому керівнику, отже, за умов триваючої повітряної тривоги, офіційний контакт патрульних поліцейських з професійних питань не був необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети. Посилається на те, що застосований патрульними поліцейськими захід воєнного стану «зупинення транспортного засобу» не переслідував легітимної мети утвердження і забезпечення прав і свобод людини на життя і здоров`я, не був викликаний необхідністю застосування сили, та не був викликаний інтересами національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, запобіганням заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, а суворо обумовлювався іншою метою, що переслідувалась вирішення питань професійної діяльності поліцейського в контексті прямого підпорядкування безпосередньому керівнику, отже офіційний контакт патрульних поліцейських з професійних питань не був необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети. Зазначає, що невиправдано прискорене оголошення змісту спірної постанови серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. відбувалося без розгляду справи про адміністративне правопорушення за таких обставин: оглядовою відеозйомкою зафіксовано (відеозапис на б/к № 472941, відеофайл «export-lr72d», час запису 00:41:05 00:43:05), як на фоні поліцейського автомобіля, задньої частини припаркованого транспортного засобу, листяного дерева, п`ятиповерхового будинку, міститься зображення руху ОСОБА_1 до захисника та поряд з ним офіцера поліції, руху цивільних осіб, обличчя патрульного поліцейського та рух ст. лейтенанта поліції Музики Д.С., та чутно голос інспекторки Дмитренко Г.О., яка вибірково зачитує текст зі змісту ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після чого, спостерігаючи як Ушаков В.В. отримує юридичні консультації захисника, повідомляє про винесення спірної постанови за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, п. 2.9. «в ПДР» (час запису 00:42:11-00:42:25) та повідомляє про те, що «розгляд справи завершено» (час запису 00:43:03-00:43:05), тим самим винно-умисно не надавши можливості довірителю позивача отримати правову допомогу захисника та прийняти повноцінну участь у правовій процедурі розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вважає, що такі невиправдано прискорені дії патрульних поліцейських були спрямовані виключно на формальний розгляд справи, до того ж відбувались з порушенням права довірителя позивача знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Також вказує, що вручення спірної постанови серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. (ч. 2 ст. 121-3 КУпАП) відбувалося за таких обставин (час запису 02:10:09-02:12:54): ст. лейтенатка поліції Дмитренко Г.О., за ідентичними фактами, оголошує зміст ще однієї спірної постанови серія ББА № 066099 від 15.02.2025 р., але вже за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (час запису 02:10:09- 02:12:54), при цьому, ст. лейтенатка поліції Дмитренко Г.О., не звертаючи увагу на підписання довірителем позивача цієї постанови з поясненнями і зауваженнями щодо її змісту, відмовилась надати копії як першої серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р., так і другої серія ББА № 066099 від 15.02.2025 р. Спірних постанов (час запису 02:12:46- 02:12:50) (порушено ст. ст. 283, 285 КУпАП). До того ж, до Спірної постанови серія ББА № 066099 від 15.02.2025 р. інспекторка Дмитренко Г.О. внесла недостовірні відомості про начебто відмову позивача від її отримання. Також зазначає, що Спірна постанова серія ББА № 066099 від 15.02.2025 р. (ч. 1 ст. 121-3 КУпАП) виносилась та оголошувалась (час запису 02:10:09-02:12:54) за одних і тих же обставин, які вже отримали правову кваліфікацію у Спірній Постанові ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. (ч. 2 ст. 121-3 КУпАП) (00:41:05 00:43:05). Тобто, ст. лейтенантка поліції Дмитренко Г.О., без розгляду справ про адміністративне правопорушення, виносила дві Спірні постанови з порушенням конституційного принципу ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Також посилається на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права під час розгляду справи.

Крім того, від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові обґрунтування до апеляційної скарги, в яких вказується про те, що 04.11.2025 в ЄІСКС було зареєстровано Заяву про ухвалення додаткового рішення (Реєстрація, Вхідний номер (авт.): 58948/25-Вх, Вхідна дата: 04.11.25). Ухвалою судді Салтівського районного суду м. Харкова Замікули Б.С. від 13.11.25р. відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 643/2898/25 (повідомлення про доставку документу кабінет 19.11.2025 04:29). При розгляді апеляційної скарги на рішення суду просив також врахувати ці додаткові обґрунтування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечень, в яких він просив врахувати ці письмові пояснення під час перевірки законності і обґрунтованості спірного рішення суду першої інстанції.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронних листів в ЄСІТС.

07.12.2025 та 10.12.2025 від ОСОБА_1 (в інтересах якого діє представник Ушаков Вячеслав Сергійович) надійшли клопотання, в яких заявник просив здійснювати розгляд апеляційної скарги на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 31.10.25 за його відсутності, як особи, представленої у справі представником (захисником) на всіх стадіях провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, які були належними чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, додатково надані обґрунтування до неї та відзив на апеляційну скаргу, а також надані письмові пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечень, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 066099 від 15.02.2025, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 14.02.2025 о 23 год 45 хв м. Харків, пр-т Тракторобудівників, біля буд. 94Б, керував автомобілем TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_3 , з номерним знаком, який не належить даному транспортному засобу, зафіксовано на відеореєстратор 70 mai.

За результатами перегляду відеозапису із нагрудних камер поліцейських судом першої інстанції встановлено, що під час патрулювання м. Харкова поліцейськими було виявлено рух автомобіля Toyota Camry, якому було подано сигнал про його зупинку.

Після чого до водія (як далі було встановлено ОСОБА_1 ) підійшов співробітник патрульної поліції і попросив почекати, поки приїде вище керівництво ОСОБА_1 , адже на той момент вже було відомо, що водій є слідчим поліції і патрульні поліцейські мали підозру на керування автомобілем у стані сп`яніння (14.02.2025, 23 год. 43 хв.).

Надалі, як вбачається із відеозапису (14.02.2025, 23 год. 44 хв.), патрульні поліцейські почали переслідування водія автомобіля Toyota Camry, оскільки останній намагався втекти від поліцейських.

В подальшому, водій автомобіля Toyota Camry не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, внаслідок чого автомобіль зупинився.

Як встановлено під час подальшого перегляду відеозапису, поліцейські висловили вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та почали розгляд справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 130 КУпАП.

Обставинам притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП суд не надавав оцінку при розгляді цієї справи, оскільки вони є предметом розгляду інших судових справ.

Також судом першої інстанції встановлено, що під час складання адміністративних матеріалів за ст. 124, 130 КУпАП, на місце зупинки транспортного засобу прибув представник позивача у цій справі (00 год. 40 хв.) для надання своєму довірителю невідкладної правової допомоги.

Отже, судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось учасниками справи, що під час вказаних вище обставин автомобілем Toyota Camry керував саме ОСОБА_1 . Наведене також підтверджується постановою Салтівського районного суду від 08.05.2025 у справі № 643/2708/25, яка набрала законної сили 20.05.2025. Зокрема, вказаною постановою суду закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 з тих підстав, що зібраними матеріалами не доведено факту заподіяння механічних пошкоджень транспортному засобу, а не самого факту керування ним ОСОБА_1 .

В подальшому на відеозаписах зафіксовано розгляд справи відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-3 КУпАП (15.02.2025, 00 год. 41 хв.).

Також судом першої інстанції встановлено, що поліцейський повідомила про помилковість складання вказаної постанови, через невірну кваліфікацію, та вчинила дії з метою її анулювання (15.02.2025 01 год. 24 хв.). Як наслідок, поліцейським було складено нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (15.02.2025, 02 год. 10 хв.).

Не погодившись з постановою серії ЕНА № 04077306 від 15.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та з постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Залишаючи без задоволення позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, надані відповідачем докази на підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, дійшов висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає. При цьому, рішення суду першої інстанції залишено без змін саме постанову серії ББА № 066099 від 15.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121-3 КУпАП, про що зазначено в резолютивній частині тексту судового рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч. 1-3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Приписами ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Приписами ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачено, відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до розділу III п. 9 Інструкції № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до розділу IV Інструкції № 1395, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Що стосується питання визначення предмету спору у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, при зверненні до суду першої інстанції із позовною заявою від 24.02.2025, позивачем сформульовано прохальну частини у спосіб викладення вимог з чотирьох пунктів та, зокрема, заявлено вимогу, в якій він просив «Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА № 04077306 від 15.02.25р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити» (п. 3 прохальної частини позовної заяви).

Надалі, позивачем до суду подана заява від 01.03.2025 про зміну предмета позову, в якій він просив, зокрема, доповнити прохальну частину позовної заяви пунктом « 5.» наступного змісту: « 5. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25р. про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.».

Тобто, після подання цієї заяви прохальна частина позову вже містила п`ять пунктів.

В свою чергу, 01.08.2025 позивачем подана заява про уточнення позовних вимог (про виправлення прохальної частини позовної заяви шляхом уточнення), в якій зазначено, що виникла необхідність виправлення прохальної частини позовної заяви шляхом уточнення, а саме: пункти 3, 4, 5 прохальної частини позовної заяви і до неї уточнень, керуючись завданнями адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень у їх взаємозв`язку з правилами юридичної техніки, викласти в наступній редакції: текст пункту 3 замінити текстом пункту 5, виклавши пункт 3 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції:

« 3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (за обставин відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.»;

текст пункту 4 в частині «Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції,» - виключити.

Після внесення до прохальної частини позовної заяви вищезазначених уточнень, остаточним текстом прохальної частини позовної заяви є наступний текст:

« 1. Задовольнити скаргу.

2. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, так як: справа не с складною; обсяг та характер доказів у справі є незначним та свідчення надані свідками додано до позовної заяви; відповідач та третя особа під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обмежились лише спілкуванням та не надали жодних доказів про правомірність своїх дій та дійсно вчинене адміністративне правопорушення; справа за своїм характером не мас значного суспільного інтересу.

3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (за обставин відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності).

4. Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений до відповідного державного бюджету судовий збір у розмірі 484 грн. 48 коп., та судові витрати на вчинення процесуальних дій направлення поштою позовної заяви 60 грн., та сплачений до відповідного державного бюджету за розгляд апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2422,40 грн.».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями ч. 1 ст. 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Колегія суддів зазначає, що предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

При цьому, процесуальним законом встановлено диспозитивне право позивача розпоряджатися позовними вимогами, в тому числі і щодо їх зміни. Однак таке право позивач може реалізувати у порядку та в строки, визначені статтею 47 КАС України.

У зв`язку з цим, посилання апелянта на те, що постанова серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП також є предметом спору у цій справі, суд відхиляє.

Щодо тверджень апелянта про те, що зазначення у заяві тексту наступного змісту «текст пункту 3 замінити текстом пункту 5, виклавши пункт 3 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: …» не було викликано відмовою від частини позовних вимог, а передбачало заміну тексту пункту 3 текстом пункту 5, а тексту пункту 5 текстом пункту 3, колегія суддів зазначає, що в заяві від 01.08.2025 позивачем (в інтересах якого діє представник Ушаков В.С. не вказувалося про заміну тексту пункту 3 текстом пункту 5, а тексту пункту 5 текстом пункту 3, а вказувалося (дослівно) «… текст пункту 3 замінити текстом пункту 5, виклавши пункт 3 прохальної частини позовної заяви в наступній редакції: « 3. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити (за обставин відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності.»».

В цій же заяві викладено і остаточний текст прохальної частини позовної заяви, про що в ній зазначено самим позивачем (в інтересах якого діє представник Ушаков В.С.) (а.с. 129-130, т. 2).

Враховуючи наведені вище обставини та враховуючи зміст заяви про уточнення позовних вимог (про виправлення прохальної частини позовної заяви шляхом уточнення) від 01.08.2025, колегія суддів зазначає, що фактично предметом спору у цій справі є вимога про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 гривень і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що Ушаков В.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернутася до суду першої інстанції із заявою від 04.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій вказував про те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено усіх позовних вимог, зокрема, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та закриття провадження у справі.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 13.11.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 643/2898/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника позивача, суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням предмета доказування у цій справі, самостійного анулювання відповідачем постанови серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 як помилкової, позиції позивача, висловленої у заяві про уточнення позовних вимог від 04.08.2025, ухвалюючи рішення у справі № 643/2898/25, судом надано оцінку чинній постанові серії ББА № 066099 від 15.02.2025.

Ухвала суду першої інстанції від 13.11.2025 позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалася.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення серія ББА № 066099 від 15.02.2025 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за порушення підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відповідачем надано відеозапис із відеореєстратора 70mai, який встановлений в патрульному автомобілі та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських 470734 та 472941, посилання на які містяться в оскаржуваній постанові.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознаки цифрового підпису автора.

Зазначені вище відеофайли долучені відповідачем до матеріалів справи на оптичних дисках та засвідчені цифровими підписами, а тому приймаються судом в якості належних та допустимих.

В силу приписів ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наказом Харківської обласної військової адміністрації від 05.12.2022 № 199В, який станом на день виникнення спірних правовідносин був чинний, було запроваджено комендантську годину на території Харківської області у період з 23.00 до 05.00 год., шляхом заборони перебування громадян на вулицях та інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію», поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Враховуючи приписи цієї норми, колегія суддів зазначає, що дія комендантської години не розповсюджується на працівників поліції, які залучені до виконання своїх службових завдань в певний день та певний проміжок часу, а патрульні поліцейські несуть службу відповідно до встановлених графіків чергування, які можуть бути як в денний час, так і в нічний час (у тому числі під час дії комендантської години).

З огляду на це, суд відхиляє доводи апелянта про те, що заходи вживались патрульними поліцейськими в комендантську годину не у складі патрулю, без документів дозвільного характеру та з недотриманням належної правової процедури.

З матеріалів справи судом також встановлено, що 14.02.2025 екіпажем патрульної поліції під час несення служби приблизно о 23:40 год. було виявлено рух транспортного засобу Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Судом встановлено, що в період з 20:44 год. 14.02.2025 по 01:29 год. 15.02.2025 на території Харківської області тривала повітряна тривога і ці обставини є загальновідомими та не потребують доказування.

Доводи апелянта про те, що застосований патрульними поліцейськими захід воєнного стану «зупинення транспортного засобу» мав негативні наслідки для прав людей на життя та здоров`я, так як наражав на небезпеку життя і здоров`я людей та ставив їх у винятково складне становище, не сумісне з життям і здоров`ям людини, оскільки під керуванням ОСОБА_1 рухався до найближчого укриття суд відхиляє, оскільки повідомлення про повітряну тривогу було оголошено до початку комендантської години, а саме о 20:44 год. 14.02.2025, а транспортний засіб, яким керував позивач зупинено близько о 23:40 год., що свідчить про те, що об`єктивно в ОСОБА_1 було майже 2,5 год. для того, щоб дістатися до найближчого укриття, якщо він дійсно вважав реальним створення загрози для свого життя та здоров`я.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що після зупинки транспортного засобу (за обставинами цієї справи - водій автомобіля Toyota Camry не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюрний камінь, внаслідок чого автомобіль зупинився), поліцейськими за даними, які містяться в Інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено, що номерний знак НОМЕР_3 , який був встановлений на т/з Toyota Camry, яким 14.02.2025 керував ОСОБА_1 не зареєстрований за жодним транспортним засобом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_3 фактично не заперечується, а в доводах позовної заяви він вказував, що цей номерний знак використовується на Куп`янщині (слід розуміти на території Куп`янського району, Харківської області) для збереження автомобіля та життя і здоров`я його сім`ї від дронів та ракет рф, він відкрив багажник та швидко виправив порушення (слід розуміти, що позивач змінив номерний знак на той, який дійсно належить цьому транспортному засобу). В позовні й заяві позивач також вказував, що він виконував ремонтні лакофарбові роботи на поверхні номерного знаку НОМЕР_2 (слід розуміти, що це номерний знак належить транспортному засобу Toyota Camry), а тому, на випадок виникнення бойової ситуації (триває військовий стан) тимчасово встановив номерний знак НОМЕР_3 , який використовувався ним на Куп`янщині.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota Camry з номерним знаком НОМЕР_3 підтверджується встановленими у цій справі обставинами та самим позивачем цей факт не заперечується.

Що стосується питання дотримання поліцейським процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то з долучених до матеріалів справи відеозаписів судом встановлено, що водію, зокрема, повідомлялося і про те, що на автомобілі встановлений номерний знак, який цьому транспортному засобу не належить (оскільки на відеозаписах також фіксується факт дорожньо-транспортної пригоди, складення схеми місця ДТП і протоколу на водія ОСОБА_1 серії ЕПР1 № 247310 за ст. 124 КУпАП, а також складення протоколу серії ЕПР1 № 247348 за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що підтверджується відеозаписами з БК 472941 та БК 470734 (час на відео 00:40 год).

Розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбувався у присутності та з наданням пояснень ОСОБА_3 (особи, яка надавала правову допомогу ОСОБА_1 ), що також фіксується на долучених до матеріалів справи відеозаписах з бодікамер патрульних поліцейських.

За результатом розгляду справи було винесено постанову серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП.

Разом з тим, після винесення постанови серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025, інспектором Дмитренко Г.О. було виявлено помилку, а саме: не вірно зазначено частину статті та суми штрафу.

У зв`язку із цим на ім`я начальника УПП в Харківській області ДПП інспектором було подано рапорт, в якому остання просила скасувати постанову у зв`язку з не вірним зазначенням частини статті та суми штрафу. В рапорті вказано, що замість постанови ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 було винесено постанову серії ББА № 066099 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, що підтверджується відеозаписом з БК 472941).

За результатом розгляду вказаного рапорту постанова серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП була анульована в УПП в Харківській області ДПП.

Колегія суддів зазначає, що на відеозаписах зафіксовано розгляд справи відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121-3 КУпАП (15.02.2025, 00 год. 41 хв.).

При цьому, поліцейський повідомила про помилковість складання вказаної постанови, через невірну кваліфікацію, та вчинила дії з метою її анулювання (15.02.2025 01 год. 24 хв.), а подальшому нею складено нову постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (15.02.2025, 02 год. 10 хв.).

Щодо надання копії постанови, з дослідженого відеозапису судом встановлено, що поліцейським запропоновано ОСОБА_1 отримати копію постанови, на що водій в усному порядку погодився. Але оскільки ОСОБА_1 відмовлявся ставити свій підпис у відповідній графі про отримання копії постанови, поліцейська повідомила водія, що копію постанови буде направлена засобами поштового зв`язку.

Щодо доводів доказів, які підтверджують факт вчинення правопорушення та дотримання процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає, що у пункті 7 оскаржуваної постанови вказано: до постанови додаються відео з відеореєстратора 70 маі, відео з б/к 470734, 472941.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене колегія суддів зазначає, що право платника довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавались ним контролюючому органу. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Крім цього, вимоги частини 4 статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, у тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи та, у відповідних випадках, до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі № 560/391/19.

В межах спірних правовідносин відповідачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами доведено факт вчинення позивачем правопорушення та відповідно правомірність складення постанови серії ББА № 066099 від 15.02.2025.

Що стосується доводів позивача про те, що фактично його двічі було притягнуто до відповідальності за одне і те ж правопорушення, суд зазначає, що доказів чинності постанови серії ЕНА № 04077306 від 15.02.2025 за ч. 2 ст. 121-3 КУпАП матеріали справи не містять, оскільки така була анульована як така, що складена з не вірним зазначенням частини статті та суми штрафу.

Доказів того, що ця постанова була звернута до виконання та на її підставі до ОСОБА_1 застосовувалося стягнення у вигляді штрафу матеріали справи не містять.

Натомість, водію було повідомлено, що відносно нього складено постанову серії ББА № 066099 від 15.02.2025, згідно якої 14.02.2025 о 23:45 год. у м. Харкові, просп. Тракторобудівників, біля буд. 94-Б водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Camry (д.н.з. НОМЕР_2 ), з номерним знаком НОМЕР_3 , який не належить даному транспортного засобу, що зафіксовано на відеореєстратор 70 маі (за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП).

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

На переконання колегії суддів, напрацьовані ЄСПЛ положення щодо правові наслідки допущених судами порушень при розгляді справ та критерії його застосування можуть бути вжиті за аналогією й до аналізу оскаржуваного у цій справі адміністративного акту відповідача.

Враховуючи встановлені у цій справі обставини у їх сукупності, в межах спірних правовідносин колегія суддів вважає, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем не було допущено порушень процедури, які могли б слугувати безумовною підставою для скасування акту органу патрульної поліції.

На підстав наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що такі зводяться виключно до не згоди з оцінкою судом першої інстанції обставин справи та висновків суду, яким судом апеляційної інстанції надано відповідну оцінку у тексті цієї постанови.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

В межах спірних правовідносин судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.

Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 31.10.2025 по справі № 643/2898/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 11.12.2025 року