Справа № 240/21031/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/21031/25

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Фурик А.Л.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ляхов О.В.,

представника відповідача Коркушко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 106 046,31 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 26 511,58 грн.;

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 8 837,20 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2 209,30 грн.;

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 32 163,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 8 040,75 грн.;

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 340,00 грн.;

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій в розмірі 1 020,00 грн.;

- податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 229,12 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 89 821,04 грн.;

- вимоги від 03.09.2024 року № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2025 року після усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року продовжено судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року в судовому засіданні оголошено перерву по причині повітряної тривоги в місті Житомирі.

В судовому засіданні Позивач та представник Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивач здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, що перебував на загальній системі оподаткування, обліку та звітності. Позивач за власним бажанням з 06.11.2019 року припинив свою підприємницьку діяльність. Представник Позивача зазначив, що із матеріалів адміністративної справи №240/15385/25 Позивачу стало відомо про оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування фінансових санкцій і вимогу про сплату боргу.

Позивач та його представник зазначили, що податковий орган не повідомив належним чином Позивача про проведення позапланової перевірки відносно Позивача, що позбавило Позивача скористатися своїми правовими та надати податкову органу всі відповідні документи бухгалтерського обліку на підтвердження понесених витрат в період підприємницької діяльності за 2017-2019 роки. Вважають, що Відповідачем при проведенні вказаної перевірки допущено грубі порушення вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, що є підставою для визнання протиправними всіх оскаржуваних рішень, які були прийняті за результатами такої перевірки.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив і пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до вимог податкового законодавства. Представник Відповідача зазначив, що Позивач припинив свою підприємницьку діяльність, що стало підставою для призначення та проведення документальної позапланової перевірки. Представник податкового органу зазначив, що про призначення перевірки, про дату її проведення та про необхідність подання відповідних документів бухгалтерського обліку Позивач був повідомлений за місцем його реєстрації у повній відповідності до вимог статті 42 Податкового кодексу України.

Жодних документів на підтвердження понесених витрат, які були відображені Позивачем у своїй податковій звітності за 2017-2019 роки, Позивачем на вимогу податкового органу не було надано. По цій причині, як зазначив представник Відповідача, оскаржувані рішення приймалися за наявних документів.

Ухвалою суду від 03.12.2025 року оголошено про закінчення з`ясування обставин у справі та їх перевірки письмовими доками та про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення Позивача та представників сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, податку на додану вартість, регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав нарахування та сплати єдиного соціального внеску, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що були чинні на день виникнення таких відносин.

Суть спірних відносин по даній справі зведена до правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування санкцій, нарахування єдиного соціального внеску та вимоги Відповідача, перелічених в позовній заяві.

Як зазначено в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях від 03.09.2024 року, рішеннях від 03.09.2024 року про застосування фінансових санкцій, вони приймалися Відповідачем на підставі акту перевірки від 26.07.2024 року.

Судом встановлено, що Позивач здійснював свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, перебував на податковому обліку у Відповідача, а з 01.08.2017 року був зареєстрований платником податку на додану вартість. З 06.11.2019 року Позивач припинив свою підприємницьку діяльність в установленому порядку.

Як зазначено в дослідженій судом копії наказу №1364-п від 07.06.2024 року, та відповідно до пояснень представника Відповідача припинення Позивачем підприємницької діяльності стало підставою для призначення та проведення відносно Позивача документальної невиїзної позапланової перевірки з питань дотримання вимог законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 06.11.2019 року.

Судом встановлено, що вказана спірна перевірка була проведена в термін з 15.07.2024 року по 19.07.2024 року, про що складено акт перевірки від 19.07.2024 року.

Судом встановлено, що за результатами проведеної перевірки Відповідачем було прийнято оскаржувані:

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 106 046,31 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 26 511,58 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 8 837,20 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2 209,30 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 32 163,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 8 040,75 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 340,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій в розмірі 1 020,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 229,12 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 89 821,04 грн;

- вимога від 03.09.2024 року № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн.

1.Правомірність нарахування та сплати Позивачем податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні та розрахунків до податкового повідомлення - рішення встановлено, що Позивачем в 2017 році шляхом подання податкової декларації за 2017 рік зазначено загальний оподаткований дохід в розмірі 1 267 559,00 грн. та витрати в розмірі 1 237 741,70 грн. і відповідно сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, Позивачем визначена в розмірі 5 367,11 грн.

Аналогічно, Позивачем в 2018 році шляхом подання основної та уточненої податкової декларації за 2018 рік зазначено загальний оподаткований дохід в розмірі 658 660,36 грн. та витрати в розмірі 589 146,22 грн. і відповідно сума податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, Позивачем за цей рік визначена в розмірі 12 512,55 грн.

За перевіряємий 2019 рік Позивачем шляхом подання податкової декларації за 2019 рік зазначено загальний оподаткований дохід в розмірі 00,00 грн. та витрати в розмірі 00,00 грн.

За результатами проведеної перевірки було встановлено відсутність документально підтверджених витрат за 2017 рік на 1 237 741,70 грн. і за 2018 рік в розмірі 58 946,22 грн., що за твердженнями податкового органу призвело до заниження сум чистого оподаткованого доходу за 2017 рік на 1 237 741,70 грн. і за 2018 рік в розмірі 589 146,22 грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2017 рік в розмірі 222 793,51 грн. і за 2018 рік - в розмірі 106 046,31 грн.

При цьому суд враховує, що висновок податкового органу про заниження Позивачем податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2017 рік в розмірі 222 793,51 грн. не став підставою для прийняття відповідного податкового повідомлення - рішення про збільшення таких зобов`язань з цього податку у зв`язку з пропуском строків давності.

Як зазначено в податковому повідомленні - рішенні Відповідача від 03.09.2024 року № Позивачу збільшено податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 106 046,31 грн. та застосовані фінансові санкції в розмірі 26 511,58 грн. виключно за 2018 рік, про що прямо зазначено в розрахунку до такого рішення.

Разом з тим, Позивач та його представник до позову долучили цілій ряд копій видаткових накладних та актів виконаних робіт (послуг) і виписки з особового рахунку Позивача в банківській установі на плату товарів і послуг лише за 2017 рік.

Доказів на підтвердження витрат за 2018 рік на загальну суму 589 146,2 грн., які зумовлені підприємницькою діяльністю Позивача, до позову не долучено.

Крім того, як зазначено в акті перевірки, податковим органом встановлено порушення Позивачем граничних строків сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Так, самостійно визначені Позивачем суми податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2018 рік в сумі 9 512,55 грн. підлягали сплаті в термін до 21.02.2019 року. Фактична сплата вказаних податкових зобов`язань мала місце лише 28.02.2019 року, тобто з порушенням терміну сплати на 7 днів.

Самостійно визначені Позивачем суми податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за 2018 рік (в уточненій податковій декларації) в сумі 3 090,00 грн. підлягали сплаті в термін до 14.05.2019 року. Фактична сплата вказаних податкових зобов`язань мала місце лише 15.05.2019 року, тобто з порушенням терміну сплати на 1 день.

За приписами пункту 124.1 статі 124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно розрахунку до податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року №, копія якого досліджена судом, розмір штрафних санкцій (5 відсотків погашеної суми податкового боргу) сумарно становить 229,12 грн. (а.с.61 т.1)

Жодних доказів щодо спростувань доводів податкового органу щодо порушення Позивачем строків сплати самостійно визначених сум податкових зобов`язань з цього податку ні в позові ні в поясненнях в судовому засіданні на Позивачем ні його представником суду не надано.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 229,12 грн. (а.с.60 т.1).

2.Правомірність нарахування та сплати Позивачем військового збору за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні та розрахунків до податкового повідомлення - рішення заниження Позивачем сум чистого оподаткованого доходу за 2017 рік на 1 237 741,70 грн. і за 2018 рік в розмірі 589 146,22 грн. призвели також до заниження розмірів військового збору відповідно за 2017 рік в розмірі 18 566,12 грн. і за 2018 рік в розмірі 8 837,20 грн.

При цьому суд враховує, що висновок податкового органу про заниження Позивачем військового збору за 2017 рік в розмірі 18 566,12 грн. не став підставою для прийняття відповідного податкового повідомлення - рішення про збільшення таких зобов`язань з цього обов`язкового платежу у зв`язку з пропуском строків давності.

Як зазначено в податковому повідомленні - рішенні Відповідача від 03.09.2024 року № Позивачу збільшено розмір військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 8 837,20 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2 209,30 грн., про що прямо зазначено в розрахунку до такого рішення (а.с.54 т.1).

3.Правомірність нарахування та сплати Позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до результатів перевірки Позивачем за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 354 469,00 грн, з урахуванням коригувань сума податку складала 321 036,00 грн.

За вказаний період Позивачем задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість в розмірі 305 577,00 грн., а з урахуванням коригувань сума податкового кредиту зазначена в розмірі 305 581,00 грн., що стало підставою для сплати Позивачем за вказаний період до бюджету 15 455,00 грн. податку на додану вартість.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні та розрахунків до податкового повідомлення - рішення Позивачем на підтвердження правомірності формування податкового кредиту в розмірі 305 581,00 грн. не надано жодних первинних документів бухгалтерського обліку щодо використання придбаних матеріалів та послуг у своїй господарській діяльності.

Таке порушення Позивачем вимог пп.16.1.2, пп.16.1.12. пункту 16.1 статті 16, п.44.1, п.44.3,п.44.6 статті 44, п.85.2 статті 85 та п.198.1, п.198.2 і п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України, частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп.2.1 і 2.2 Положення про документального забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень - грудень 2017 року та за січень - червень 2018 року і грудень 2018 року на загальну суму 305 581,00 грн.

При цьому суд враховує, що висновок податкового органу про заниження Позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень - грудень 2017 року та за січень - червень 2018 року не став підставою для прийняття відповідного податкового повідомлення - рішення про збільшення таких зобов`язань з цього обов`язкового платежу у зв`язку з пропуском строків давності.

Як зазначено в податковому повідомленні - рішенні Відповідача від 03.09.2024 року № Позивачу збільшено розмір податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 32 163,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 8 040,75 грн. лише за грудень 2018 року, про що прямо зазначено в розрахунку до такого рішення (а.с.55-56 т.1).

Жодних доказів щодо спростувань доводів податкового органу щодо правомірності формування Позивачем податкового кредиту за грудень 2018 року та визначення податкових зобов`язань з цього податку за вказаний звітний період ні в позові ні в поясненнях в судовому засіданні на Позивачем ні його представником суду не надано.

Одночасно судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні Позивачем не було в установлені строки подано податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2019 року.

Неподання такої податкової декларації за листопад 2019 року не заперечили в судовому засіданні Позивач та його представник.

Суд погоджується із доводами податкового органу, що відповідно до вимог пп.49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, в тому числі з податку на додану вартість, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, податкова декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року підлягала поданню Позивачем до 20.12.2019 року.

В розумінні вимог пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 340,00 грн. (а.с.57-58 т.1)

4.Правомірність нарахування та сплати Позивачем єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 06.11.2019 року.

Судом встановлено, що відповідно до висновків, наведених в акті перевірки, доводів представника Відповідача в судовому засіданні Позивачем в період з 01.01.2011 року по 06.11.2019 року допущені порушення вимог п.1 ч.2 статт6, п.2 ч.1 статті 7 та ч.2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07. 2010 року №2464-VI (надалі-Закон № 2464-VI) призвели до заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого доходу в розмірі 34,7%, з 01.012016 року у розмірі 22,00% на загальну суму 179 642,06 грн., а саме: за 2011 рік в розмірі 4 010,30 грн., за 2012 рік - 4572,42 грн., за 2014 рік - 1267,95 грн., за 2017 рік - 40 179,23 грн. та за 2018 рік - 129 612,18 грн.

За приписами частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Як пояснив в судовому засіданні представник Відповідача, саме у відповідності до вказаних вимог Відповідачем була винесена оскаржувана вимога від 03.09.2024 року № про сплату Позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн. (а.с.62 т.1).

Жодних доказів щодо спростувань доводів податкового органу щодо правомірності донарахування Позивачу єдиного внеску нарахованого за період з 01.01.2011 року по 06.11.2019 року з чистого доходу в розмірі 34,7%, з 01.01.2016 року у розмірі 22,00% на загальну суму 179 642,06 грн. ні в позові ні в поясненнях в судовому засіданні на Позивачем ні його представником суду не надано.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваної вимоги від 03.09.2024 року № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн.

Суд враховує, що відповідно до вимог п.3 частини 11 статті 25 цього ж Закону № 2464-VI податковий орган наділений повноваженнями на застосування до платника єдиного внеску штрафних санкцій за донарахування податковим органом єдиного внеску у вигляді штрафу у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як зазначено в частині 16 статті 25 цього ж Закону № 2464-VI, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 89 821,04 грн. (а.с.64 т.1).

Крім того, за результатами проведеної перевірки податковим органом встановлено, що Позивачем всупереч вимогам п.4 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, пункту 3.2 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів України від 09.09.2013 №435, та пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, не був поданий Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік та Таблиці №1 до нього (граничний термін подання -01.04.1012 року), Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2012 рік та Таблиці №1 до нього (граничний термін подання - 11.02.1013 року), Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік та Таблиці №1 до нього (граничний термін подання - 10.02.1014 року), Таблиця №1 до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік (граничний термін подання - 09.02.1015 року).

Жодних доказів щодо спростувань доводів податкового органу щодо неподання Позивачем зазначеної звітності про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за відповідні звітні періоди ні в позові ні в поясненнях в судовому засіданні на Позивачем ні його представником суду не надано.

Суд погоджується із доводами податкового органу, що відповідно до вимог п.7 частини 11 статті 25 цього ж Закону № 2464-VI, за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання такої звітності, у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Зазначене свідчить про наявність підстав у податкового органу на прийняття оскаржуваного рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн. (а.с.63 т.1).

Як зазначено в дослідженому судом податковому повідомленні - рішенні від 03.09.2024 року № , застосування до Позивача фінансових санкцій в розмірі 1 020,00 грн. було зумовлено порушенням Позивачем вимог п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, що виразилося у ненаданні Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, а також ненадання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні та інші документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Як вже зазначалося судом, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , Позивач по справі, в період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року перебував на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Безспірно, відповідно до вимог пункту 85.2 статі 85 Податкового кодексу України, Позивач як платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вже зазначалося судом, згідно наказу Відповідача №1364-п від 07.06.2024 року у зв`язку із припиненням Позивачем підприємницької діяльності була призначена відносно Позивача документальна невиїзна позапланова перевірка з питань дотримання вимог законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 06.11.2019 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 06.11.2019 року.

Суд враховує, що особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовано приписами статті 79 Податкового кодексу України.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (абзац перший пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що 04.07.2024 року Позивачу було направлено повідомлення від 07.06.2024 року про проведення з 15.07.2024 року у приміщенні податкового органу документальної позапланової невиїзної перевірки, призначеної згідно наказу Відповідача №1364-п від 07.06.2024 року. До такого повідомлення було додано копію такого наказу (а.с.10 т.1).

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що таке повідомлення та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Позивачу було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, тобто у відповідності до вимог статті 42 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що таке повідомлення та копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не була вручена Позивачу у зв`язку з відсутністю Позивача за його місцезнаходженням. Вказані обставини підтверджуються дослідженою в судовому засіданні копією повідомлення поштової служби, в якому зазначена дата (12.09.2024 року) та вказана причина його невручення (а.с.11.т.1).

Безспірно, відповідно до вимог пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, що повідомлення від 07.06.2024 року про проведення з 15.07.2024 року у приміщенні податкового органу документальної позапланової невиїзної перевірки та копія наказу Відповідача №1364-п від 07.06.2024 року Позивачу вважаються врученими 12.09.2024 року згідно дати зазначеної поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд погоджується із доводами представника Позивача, що відповідно до вимог абзацу 2 пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

За приписами абзацу 3 пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України лише виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Зазначене дає підстави суду зробити висновок, що вказана документальна невиїзна перевірка відносно Позивача могла розпочатися не раніше 12.10.2024 року, тобто не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що всупереч вимогам пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України вказана документальна невиїзна перевірка відносно Позивача була розпочата і проведена в період з 15.07.2024 року по 19.07.2024 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні стверджують, що Позивач в результаті неналежного повідомлення про проведення вказаної перевірки був позбавлений права надати податковому органу всі наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження даних податкових декларацій (розрахунків), в тому числі понесених витрат, що вплинули на нарахування і сплату податків та зборів.

Суд погоджується із доводами Позивача та його представника в судовому засіданні, що порушення, допущені податковим органом при проведенні вказаної перевірки є підставою для невизнання результатів такої перевірки та визнання протиправності оскаржуваних рішень, прийнятих за результатами такої перевірки, з огляду на таке.

Суд враховує концепцію «плодів отруйного дерева» (fruits of the poisonous tree), яка передбачає, що докази, отримані внаслідок незаконних дій, а також похідні від них докази, є недопустимими та не можуть використовуватись для доведення винуватості особи.

Відповідно до доктрини з умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованої Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили. У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2018 року (справа №822/573/17), від 27 листопада 2018 року (справа №805/2601/16-а), від 21 березня 2019 року (справа № 809/531/18), від 17 червня 2020 року (справа №826/5011/18)

Суд також враховує принцип "належного урядування", сформований ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Суд враховує, що частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій дотримання вказаними органами таких вимог є впровадження ним таких процедур та правил, які надавали б зацікавленій особі можливість перебачити наслідки своїх дій та мінімізували ризик помилок при застосуванні таких процедур.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Лелас проти Хорватії"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, Відповідач не дотримався принципу "належного урядування", оскільки позапланова невиїзна документальна перевірка відносно Позивача була проведена з грубими порушеннями вимог податкового законодавства та з порушеннями права Позивача на участь в такій перевірці з метою з реалізацією права на захист своїх інтересів.

В силу вимог доктрини "плоди отруйного дерева" та положень статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, визнання проведення Відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки відносно Позивача з грубими порушеннями вимог податкового законодавства є підставою для визнання незаконними її наслідків - податкових повідомлень-рішень та рішень і вимоги, прийнятих за результатами такої перевірки.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправними та скасування:

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 106 046,31 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 26 511,58 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 8 837,20 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2 209,30 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 32 163,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 8 040,75 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 340,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій в розмірі 1020,00грн.;

- податкове повідомлення - рішення від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 229,12 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн.;

- рішення від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 89 821,04 грн.;

- вимогу від 03.09.2024 року № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн.

Одночасно суд зазначає, що ухвалене судове рішення не перешкоджає Відповідачу призначити та провести відносно Позивача позапланову виїзну документальну перевірку, зумовлену припиненням його підприємницької діяльності, з дотриманням вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати ОСОБА_2 у вигляді судового збору в сумі 3 640,24 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул.Юрка Тютюнника,7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправним та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 106 046,31 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 26 511,58 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про збільшення військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 8 837,20 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 2 209,30 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 32 163,00 грн. та застосування фінансових санкцій в розмірі 8 040,75 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про збільшення податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 340,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій в розмірі 1020,00 грн.;

- податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про збільшення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у вигляді застосованих фінансових санкцій в розмірі 229,12 грн.;

- рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за не встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в розмірі 170,00 грн.;

- рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про застосування фінансових санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 89 821,04 грн.;

- вимогу Головного управління ДПС у Житомирській області від 03.09.2024 року № про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 179 642,08 грн.

Судові витрати ОСОБА_2 у вигляді судового збору в сумі 3 640,24 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк