Справа № 160/19930/25
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2025 року м.Дніпросправа № 160/19930/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/19930/25 (суддя Рищенко А.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач) про притягнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції;

- виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення поліцейського за весь час від дати неправомірного звільнення зі служби по дату поновлення на службі.

Ухвалою суду 14 липня 2025 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України, а позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач, ним через свого представника адвоката була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом процесуальних норм, неналежну оцінку судом доказів, невідповідність висновків обставинам справи, скаржник просить оскаржену ухвалу скасувати та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що підстави пропуску строку на звернення до суду з даним позовом є поважними, їх причини та обґрунтування наводились суду, надавалися докази цьому. Строки мають рахуватися від дати, коли позивачу стало відомо про виникнення обставин, з якими пов`язуються спірні правовідносини. Звертає увагу, що причиною неподання позову в строки, визначені КАС України, були в тому числі хвороба адвоката та несвоєчасне ознайомлення з висновками та матеріалами службового розслідування.

Відповідач направив на адресу суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві просить оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення. Зазначає, що наведені позивачем обставини поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, не дають достатніх підстав вважати, що такі створювали конкретно позивачу перешкоди вчасно звернутися до суду із позовом.

Суд розглядає апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311, ст. 312 КАС України.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Так, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП від 06.05.2025 №931К позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. З наказом позивача ознайомлено 07.05.2025 року (відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу надано відомість з підписом позивача та зазначенням дати ознайомлення з наказом).

12.05.2025р. наказом №627 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області звільнено зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. З наказом позивача ознайомлено 12.05.2025 року (відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу надано копію наказу з підписом позивача та зазначенням дати ознайомлення з наказом).

До суду з позовною заявою позивач звернувся засобами поштового зв`язку 06.07.2025, тобто з пропуском 15-денного строку та строку, визначеного ч.5 ст. 122 КАС України.

14 липня 2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ухвали суду, 16.08.2025р. позивач через свого представника адвоката подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування заяви вказав, що пропуск строку звернення до суду був зумовлений неможливістю ознайомлення ОСОБА_1 з усіма матеріалами службового розслідування. Також було наголошено на тому, що у період з 02.07.2025 по 11.07.2025 адвокат позивача - Дорош С.П. перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідною випискою. На підставі вказаних обставин, представник позивача стверджував, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а відтак такий строк підлягає поновленню.

Суд першої інстанції, вивчивши доводи заявника, дійшов висновку, що підстави для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду відсутні, крім того доводи заявника не підтверджені належними доказами. У зв`язку з цим, на підставі п. 9 ч.4 ст. 169 КАС України суд повернув позовну заяву позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 3, 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, ч.4 ст.31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут Національної поліції України, оскільки у разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин.

Тобто, у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі №120/7567/22, від 31.05.2023 року у справі №160/9356/22, від 31.10.2023 року у справі №400/5692/22.

Частиною 1 ст.123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто, встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом визначего законом строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду, з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Позивач оскаржує притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та факт самого звільнення, реалізовані наказами відповідача від 06.05.2025 та 12.05.2025року.

Матеріалами справи підтверджено, що з наказами позивача було ознайомлено особисто під розпис 06.05.2025 та 12.05.2025року. При цьому, до суду позивач звернувся з позовом лише 06.07.2025 року (а.с.4), тобто з пропуском як 15-денного строку, визначеного Статутом, так і навіть місячного строку, встановленого КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведені позивачем у заяві причини пропуску ним строку на звернення до суду з даним позовом, не є поважними, та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, у заяві про поновлення пропущеного строку представник позивача вказав, що пропуск строку позивачем на звернення до суду був зумовлений неможливістю ознайомлення ОСОБА_1 з усіма матеріалами службового розслідування, також було наголошено на тому, що у період з 02.07.2025 по 11.07.2025 адвокат позивача - Дорош С.П. перебував на стаціонарному лікуванні.

Суд встановив, що перебування адвоката Пелюхова Я.А. на стаціонарному лікуванні у період з 02.07.2025 по 11.07.2025 не є тими причинами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, оскільки позовна заява підписана адвокатом Пелюхова Я.А. 05.07.2025, тобто під час його перебування на стаціонарному лікуванні.

Колегія суддів звертає увагу, що договір про надання правничої допомоги було укладено позивачем з адвокатом ще 20.06.2025, тобто за 12 днів до того, як адвокат почав лікування, та вже тоді, коли процесуальні строки на оскарження наказів були пропущені.

Позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про перешкоджання з боку відповідача у ознайомленні з матеріалами службового розслідування, як і не наведено у заяві, адресованій суду, які причини унеможливили своєчасне звернення позивача до суду у період з 13.05.2025 року по 02.07.2025 час коли адвокат почав лікування.

Отже, обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутись з позовом до суду у визначений законодавством строк, позивач суду не навів.

Оскільки позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з пропуском строків, встановлених чинним законодавством, а суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску поважними, у суду були підстави для повернення позовної заяви на підставі п.9 ч.4 ст. 169 КАС України, з урахуванням положень ч.2 ст. 123 КАС України.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у справі № 160/19930/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак