Справа № 460/15699/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2025 року м. Рівне №460/15699/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправну бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , який не розглянув рапорт позивача щодо звільнення з військової служби на підставі абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт по суті та прийняти рішення щодо звільнення позивача з військової служби, на підставі абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позов подано представником позивача адвокатом Домецьким Олексієм Ігоровичем, який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі ордера № ВК №1154903 від 24.12.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що засобами поштового зв`язку «Укрпошта» було скеровано рапорт на адресу військової частини НОМЕР_1 про звільнення позивача з військової служби за сімейними обставинами відповідно до абз. 10 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Однак, жодної відповіді на поданий рапорт не отримано.

Ухвалою суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що позивач подав командирові військової частини рапорт від 08.12.2024 про звільнення з військової служби. Вказаний рапорт зареєстрований службою діловодства 11.12.2024 за вх. № 11968. У вказаному рапорті на звільнення з військової служби за сімейними обставинами викладено підстави, згідно яких позивач має право на звільнення з військової служби, а також, вказано, що до рапорту додаються матеріали, які підтверджують його право на звільнення, хоча самих цих матеріалів до рапорту долучено не було. У зв`язку з тим, що до рапорту військовослужбовця не було долучено матеріалів, які підтверджують його право на звільнення з військової служби, вказане у рапорті клопотання про звільнення з військової служби не могло бути задоволене командуванням частини. Про необхідність надання підтверджуючих матеріалів для звільнення з військової служби військовослужбовцю було повідомлено усно. Відповідач також зазначає, що до нього 23.12.2024 із ІНФОРМАЦІЯ_1 поступило звернення дружини позивача щодо стану звільнення чоловіка з військової служби. 28.12.2024 підготовлено відповідь та направлено засобами фельд`єгерського поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого ознайомлення заявниці про те, що солдат ОСОБА_1 до рапорту на звільнення з військової служби не надав підтверджуючі матеріали. Також, на запит від 01.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із зверненням дружини позивача військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено, що частина не має поштової адреси та відправку кореспонденції до частини рекомендує здійснювати через РТЦКСП засобами фельд`єгерського поштового зв`язку. У подальшому до відповідача матеріали до рапорту позивача, що підтверджують його право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, не поступили, у зв`язку із чим матеріали на його звільнення з військової служби для подання на розгляд вищому військовому командуванню за підпорядкованістю не готувалися і не подавалися. Крім того, відповідач зазначає, що станом на 20.02.2025 позивач перебуває у статусі такого, що самовільно залишив частину. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 не відмовляла і не відмовляє у розгляді рапорту позивача у разі повернення його на військову службу після самовільного залишення частини та надання ним до рапорту відповідних підтверджуючих документів, що дають право на звільнення з військової служби. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 07.11.2024.

18.12.2024 позивачем командиру військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , надіслано: рапорт від 19.10.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу; копію паспорта та РНОКП ОСОБА_1 ; копію паспорта та РНОКП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 18.03.2022; копію довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ №544379 від 02.10.2024; копію консультативного висновку від 06.09.2024; копію заключення ЛКК №58 від 16.10.2024; копію ехокардіографії №30 від 06.09.2024 та копію ехокардіографії №29 від 06.09.2024.

Як зазначено в позові, відповідно до інформації (трекінгу) про вручення поштового відправлення №499 слідує, що рапорт з документами прибув до відділення 20.12.2024, однак на момент звернення з позовом вказаного поштового відправлення ніхто не отримав.

Позивач стверджує, що відповіді на поданий рапорт ним не отримано.

Таким чином, позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду рапорта про звільнення його з військової служби, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями Закону України Про військовий обов`язок та військову службу №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Указами Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та № 69/2022 введено в Україні воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Наразі воєнний стан на території України триває.

Підстави звільнення з військової служби, зокрема, під час дії воєнного стану, передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абзацу 10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент подання позивачем рапорту), військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану під час дії воєнного стану через необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Разом з тим, відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту визначається Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №531с від 06.08.2024, зареєстрованого Міністерством юстиції України 07.08.2024 за №1214/42559 (далі Порядок №531).

Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Розділом ІІІ Порядку №531 визначено, що у паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок «Рапорт»; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.

Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).

Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.

Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що позивачем 08.12.2024 було подано командирові частини рапорт про звільнення з військової служби, який зареєстрований службою діловодства 11.12.2024 за вх. № 11968.

Відповідач вказує, що у зв`язку з тим, що до рапорту військовослужбовця не було долучено матеріалів, які підтверджують його право на звільнення з військової служби, вказане у рапорті клопотання про звільнення з військової служби не могло бути задоволене командуванням частини.

Про необхідність надання підтверджуючих матеріалів для звільнення з військової служби позивачу було повідомлено усно, оскільки у відповідності до пункту 1.11. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40, забороняється ведення листування з питань, які можна вирішити шляхом особистого спілкування або спілкування по технічних засобах зв`язку.

Разом з тим, суд зазначає, що Порядком №531 чітко визначено, що має вчинити командир військовослужбовця у разі отримання рапорту, до якого не додано відповідних документів.

Проте, як встановлено судом, представник позивача в позовній заяві не загадує про подання позивачем 08.12.2024 командиру рапорту про звільнення.

Натомість, представник позивача вказує, що відповідач не забрав поштове відправлення за №499, яке прибуло до поштового відділення 20.12.2024 та яким було направлено рапорт про звільнення з додатками.

Судом встановлено, що позивачем 18.12.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , надіслано лист (номер поштового відправлення №499), відповідно до опису вкладення надсилається: рапорт від 19.10.2024 про звільнення з військової служби на підставі абзацу10 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу; копію паспорта та РНОКП ОСОБА_1 ; копію паспорта та РНОКП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 від 18.03.2022; копію довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ №544379 від 02.10.2024; копіюю консультативного висновку від 06.09.2024; копію заключення ЛКК №58 від 16.10.2024; копію ехокардіографії №30 від 06.09.2024 та копію ехокардіографії №29 від 06.09.2024.

Відповідно до інформації (трекінгу) про вручення поштового відправлення №499 слідує, що вказане поштове відправлення прибуло до відділення 20.12.2024, а 03.01.2025 воно повернуто відправнику та вручене йому 06.01.2025.

Як вже зазначалося судом, Порядком №531 визначено порядок розгляду рапортів військовослужбовців, поданих засобами поштового зв`язку.

Зокрема, у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу. Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Таким чином, рапорт військовослужбовця про звільнення розглядається командиром у строк не більше 14 днів із дня подання.

З матеріалів справи встановлено, що лист з рапортом та додатками надійшов до поштового відділення за місцем дислокації відповідача 20.12.2024, а з даною позовною заявою про зобов`язання командира військової частини розглянути рапорт представник позивача звернувся до суду 24.12.2024, тобто строк, визначений на розгляд рапорту командиром, на момент звернення до суду не сплинув.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що 23.12.2024 до військової частини НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_1 поступило звернення дружини військовослужбовця ОСОБА_1 гр-ки ОСОБА_2 щодо стану звільнення чоловіка з військової служби.

Листом від 28.12.2024 підготовлено відповідь та направлено засобами фельд`єгерського поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшого ознайомлення заявниці про те, що солдат ОСОБА_1 до рапорту на звільнення з військової служби не надав підтверджуючі матеріали.

Також, на запит від 01.01.2025 № 14 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із зверненням гр. ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_1 було повідомлено, що частина не має поштової адреси та відправку кореспонденції до частини рекомендується здійснювати через РТЦКСП засобами фельд`єгерського поштового зв`язку.

Оцінюючи такі обставини справи, суд зазначає, що відповідач станом на дату звернення позивача з цим позовом до суду (24.12.2024) не отримував рапорта від 19.10.2024 про звільнення позивача з військової служби, оскільки відповідно до долучених до позовної заяви доказів такий рапорт з додатками було надіслано відповідачу поштовим відправленням від 18.12.2024, відправленим з міста Рівне (а.с. 29, 31). А згідно з відомостями Укрпошти відповідне поштове відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 499) за закінченням терміну зберігання відправнику повернуто 03.01.2025 та вручено відправнику (в м. Сарни) 06.01.2025.

В матеріалах справи відсутній рапорт позивача від 08.12.2024, про який відповідач вказував у відзиві. Водночас, суд зауважує, що відсутність у відповідача документів, які підтверджують підстави для звільнення позивача з військової служби, об`єктивно підтверджується наданими позивачем доказами про те, що такі документи були надіслані на адресу відповідача лише 18.12.2024.

Окремо суд звертає увагу на дату рапорта згідно з матеріалами судової справи - 19.10.2024.

Водночас, з долученого до відзиву повідомлення, надісланого з військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2025 № 1672 до територіального управління ДБР у м. Краматорську щодо самовільного залишення солдатом ОСОБА_1 військової частини, встановлено, що солдат ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.11.2024 № 315 зарахований до списків військової частини та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Отже, зазначена в матеріалах позовної заяви дата рапорта про звільнення з військової служби (19.10.2024) об`єктивно не узгоджується з датою, з якої позивач почав проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (07.11.2024).

Враховуючи описані вище розбіжності в документах, місце дислокації відповідача, а також адреси поштових відділень, звідки було надіслано та куди повернуто поштове відправлення 499 від 18.12.2024, встановлені судом обставини вказують на те, що відповідний рапорт на адресу військової частини було надіслано не позивачем, а іншою особою.

Такі обставини цілком узгоджуються з відомостями про інформування відповідачем через ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини позивача гр-ки ОСОБА_2 про розгляд її звернення (вх. 23.12.2024) щодо стану звільнення її чоловіка з військової служби.

Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що станом на дату звернення позивача за судовим захистом права та законні інтереси позивача відповідачем в межах спірних правовідносин порушені не були, а докази, покладені в обґрунтування позовних вимог, є суперечливими та не узгоджуються з фактичними обставинами цієї справи.

Суд зауважує, що в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав особи, яка звернулася до суду за захистом порушених прав, тобто вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій, бездіяльності чи прийняття протиправного рішення (основна вимога), які у даному випадку відсутні.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд зазначає, що в ході судового розгляду справи не підтверджено належними та допустимими доказами тих обставин, з яким позивач пов`язує порушення своїх прав та законних інтересів. З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не розподіляються.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 12 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя Н.О. Дорошенко