Справа № 460/9350/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Рівне №460/9350/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується Позивач) до Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправним і скасувати рішення Витяги з Протоколу №1-25 від 28.02.2025 засідання Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській ОДА; визнати протиправною бездіяльність Комісії, що полягає у не витребуванні архівних документів та не розгляді клопотання до Комісії, заявлено від 28.02.2025 на засіданні комісії; зобов`язати Комісію протягом 30 календарних днів з дня набранням рішенням суду законної сили: витребувати з архівних установ документи, які підтверджують факт депортації; повторно розглянути заяву від 12.02.2025; ухвали нове мотивоване рішення.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач в обгрунтування позовної заяви зазначає, що разом з родиною в 1946 році були примусово переселені до Рівненської області УРСР у межах радянсько-польської операції з депортації українців 1941-1951 рр. Позивачка звернулася до Відповідача щодо визнання її та родини реабілітованими (потерпілим від репресій), однак Позивачка отримала відмову. У зв`язку з цим просить суд задовільнити позовні вимоги повністю.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 16.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до статті 229 КАС України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у 1946 році разом з родиною примусово депортували до Рівненської області УРСР у межах радянсько-польської операції з депортації українців 19441951 рр.

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Львівської області №427/01-36 від 06.03.2025 та №Д-5166/п від 10.12.1999 родина ОСОБА_2 , до складу якого входила заявниця у 1946 році була переселена у Рівненську область із села Любичин Владиславського повіту Люблінського воєводства Польщі.

12.02.2025 Позивачка подала до Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації з заявою про визнання її та членів родини реабілітованими (потерпілими від репресій) як членів депортованої сім`ї.

28.02.2025 Комісія розглянула заяву та ухвалила рішення Витяги з протоколу №1-25 про відмову мотивуючи це «відсутністю належних доказів».

Позивачка також подавала клопотання про витребування архівних справ із ДАЛО, ЦДАГО та ВДА СБУ.

Регіональна комісія з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації клопотання не розглянула, не витребувала документи і ухвалила відмову без мотивування дійсних обставин.

Не погодившись з такими діями Відповідача, Позивач звернувся до суду.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років, реабілітації підлягають особи, які зазнали репресій у формах депортацій, примусового переселення, вислання, позбавлення майна, проведених органами влади СРСР та УРСР з політичних мотивів.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 2 цього Закону, до репресій належать: «депортації та інші форми примусового переселення, здійснені державними органами СРСР та УРСР».

Статтею 3 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років, встановлено, що реабілітації підлягають як особи, які самі зазнали репресій, так і члени їхніх сімей, депортовані разом із основним репресованим, за умови документального підтвердження відповідних обставин.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років» прийняття рішень з питань визнання осіб реабілітованими або потерпілими від репресій здійснюється Національною комісією з реабілітації за поданням регіональних комісій з реабілітації.

Розгляд та прийняття рішень з питань визнання осіб реабілітованими або потерпілими від репресій здійснюються за заявою репресованої особи, її спадкоємців, будь-якого члена її сім`ї, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері відновлення та збереження національної пам`яті Українського народу, громадського об`єднання, що провадить діяльність у сфері дослідження історії України ХХ століття та/або надання допомоги громадянам з питань, пов`язаних із реабілітацією жертв репресій тоталітарних режимів.

Заява подається за вибором заявника до регіональної комісії за місцем проживання заявника - фізичної особи, місцезнаходженням заявника - юридичної особи або місцем зберігання архівних кримінальних справ, носіїв архівної інформації репресивних органів комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, інших архівних документів, у яких міститься інформація про здійснення репресій.

Національна комісія є спеціальним постійно діючим органом, який утворюється при центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері відновлення та збереження національної пам`яті Українського народу, у порядку, визначеному цим Законом.

Завданнями Національної комісії є:

1) розгляд обґрунтованих пропозицій регіональних комісій щодо визнання (відмови у визнанні) осіб реабілітованими або потерпілими від репресій;

2) прийняття рішень про визнання (відмову у визнанні) осіб реабілітованими або потерпілими від репресій;

3) аналіз практики застосування державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами законодавства з питань реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років.

Національна комісія має право:

1) утворювати постійні та тимчасові робочі органи (правління, секретаріат, комітети, підкомісії, робочі та експертні групи тощо), у тому числі із залученням (за згодою) до їх складу науковців, істориків або інших осіб, які володіють спеціальними знаннями у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, з правом дорадчого голосу;

2) обирати заступника голови, секретаря Національної комісії, припиняти їхні повноваження;

3) залучати до роботи Національної комісії представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, наукових та інших установ, а також окремих фахівців за їхньою згодою;

4) одержувати безоплатно від центральних і місцевих органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, архівних установ, регіональних комісій інформацію, документи та матеріали, необхідні для виконання покладених на Національну комісію завдань, у строк не більше 15 календарних днів, а якщо це стосується надання великого обсягу інформації, документів та матеріалів - не більше 30 календарних днів з дня надходження відповідного звернення Національної комісії до органу, посадової особи, архівної установи або регіональної комісії;

5) розглядати пропозиції та звернення громадян з питань, що належать до компетенції Національної комісії, у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян";

6) розглядати інші питання в межах повноважень, визначених цим Законом та положенням про Національну комісію.

Національна комісія діє у складі голови, заступника голови, секретаря та членів комісії. Голова Національної комісії обирається членами комісії на її засіданні. Головою Національної комісії не може бути обрано особу, яка займає посаду державної служби або є посадовою особою місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років», органи, що розглядають заяви про реабілітацію, зобов`язані забезпечити повне та об`єктивне встановлення обставин, витребувати необхідні документи та ухвалити мотивоване рішення.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років» комісії з реабілітації зобов`язані забезпечити всебічний, повний та об`єктивний розгляд заяви, у тому числі витребувати документи в архівних установах.

Судом встановлено, що Відповідач не здійснив вказаний обов`язок, та прийняв рішення про відмову лише на поданих матеріалах Позивача, без власного збору доказів.

Відповідно до статей 10, 16 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» архівні установи зобов`язані надавати інформацію за запитами органів влади, у тому числі комісій, що здійснюють розгляд заяв.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, Комісія мала правовий обов`язок витребувати необхідні документи, розглянути клопотання Позивачки та ухвалити мотивоване рішення.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.03.2024 по справі №344/6751/22.

Крім того, суд зазначає, що оскаржуване рішення Регіональної комісії з реабілітації ухвалене без дотримання належної адміністративної процедури, що є самостійною підставою для визнання його протиправним.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час перевірки рішень суб`єктів владних повноважень зобов`язаний встановити, чи відповідає таке рішення, зокрема, принципу пропорційності.

Принцип пропорційності включає вимогу, що перед ухваленням рішення, яке обмежує або зачіпає права особи, орган влади має здійснити всі передбачені законом дії, які забезпечують повне, всебічне й об`єктивне з`ясування обставин.

У даній справі судом встановлено, Регіональна комісія з реабілітації:

- не витребувала жодного архівного документа, хоча це передбачено статтями 3, 5, 7 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 1991 років»;

- не розглянула подане Позивачкою клопотання про витребування архівних матеріалів;

- ухвалила рішення про відмову без опрацювання фактичних даних та без встановлення повної картини обставин депортації.

Така поведінка свідчить, що комісія не виконала необхідні процесуальні кроки, передбачені законом, що є порушенням вимоги про належну адміністративну процедуру.

Відмова у реабілітації без витребування документів, які вочевидь мають суттєве значення для встановлення факту репресій, не може вважатися пропорційною, оскільки:

не є необхідною (існували інші, менш обтяжливі для особи способи зокрема, комісія була зобов`язана витребувати архіви самостійно);

не є доречною (рішення ухвалене без достатнього фактичного підґрунтя);

не забезпечує баланс між інтересами держави та правами особи (права позивачки фактично обмежені без з`ясування обставин).

Отже, рішення про відмову щодо визнання Позивачки та її родини реабілітованими (потерпілими від репресій) , ухвалене без належної перевірки фактів та без здійснення повного дослідження доказів, порушує принцип пропорційності.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою ефективного захисту прав Позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Відповідача витребувати з архівних установ документи, які підтверджують факт депортації та повторно розглянути заяву від 12.02.2025.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправними і скасувати рішення Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації згідно Протоколу №1-25 від 28.02.2025 засідання Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Регіональної комісії з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації, що полягає у не витребуванні архівних документів та не розгляді клопотання ОСОБА_1 заявлено від 28.02.2025 на засіданні комісії.

Зобов`язати Регіональну комісію з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації протягом 30 календарних днів з дня набранням рішенням суду законної сили: витребувати з архівних установ документи, які підтверджують факт депортації та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2025 у зв`язку з цим ухвали нове мотивоване рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Регіональна комісія з реабілітації при Рівненській обласній державній адміністрації (майдан Просвіти, 1,м. Рівне,Рівненський р-н, Рівненська обл.,33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 13986712)

Суддя К.М. Недашківська