Справа № 466/5516/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 466/5516/24 пров. № А/857/31172/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Пліша М. А.
суддів -Іщук Л. П.
Обрізка І. М.

перевіривши в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 ст.295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявленого недоліку.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 24 вересня 2025 року до електронного кабінету користувача підсистеми "Електронний суд", що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником до суду подано заяву про поновлення строку апеляційного оскарження, яка обґрунтована тим, що позивач (апелянт) ОСОБА_1 являється пенсіонером, інвалідом, яка під час повномаштабної агресії рф проти України, не будучи військовозобов`язаною-жінкою виїхала з України отримала тимчасовий захисту для громадян України, яка надає право на легальне проживання, роботу, доступ до медицини та соціальних послуг в Італії.

Зазначає, що апелянт вчасно, у межах строку на апеляційне оскарження подавав апеляційну скаргу, проте єдиним недоліком який слугував її поверненню була відсутність коштів за сплату судового збору.

Звертає увагу, що її попередній представник (адвокат) мав ще первинно "ресурс" для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в чому апелянт була впевнена, оскільки щоразу в кожній з скарг було зазначено, що квитанція (платіжна інструкція) про сплату судового збору додається.

Також вказує, що з моменту набуття права на апеляційне оскарження поточні рахунки позивача були арештовані виконавчою службою, а сума судового збору для позивача була непомірною.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява скаржника задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголош26205/25ення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлено з матеріалів справи, що дану апеляційну скаргу вперше подано 04 лютого 2025 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 повернуто скаржнику.

Вдруге апеляційну скаргу подано 12 лютого 2025 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 повернуто скаржнику.

Втретє апеляційну скаргу подано 21 березня 2025 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 повернуто скаржнику.

Вчетверте апеляційну скаргу подано 24 червня 2025 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 повернуто скаржнику.

Таким чином, доводи апелянта про те, що він не міг своєчасно звернутися з цією апеляційною скаргою, оскільки перебував за кордоном України, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки дана апеляційна скарга подається вп`яте, а отже вказані обставини не є такими, що об`єктивно унеможливили звернення зі скаргою у встановлений процесуальною нормою строк.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що покликання апелянта на перебування позивача за кордоном, що стало причиною пропуску строку на апеляційне оскарження не є непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Слід вказати, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21 зазначила, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Щодо доводів скаржника в частині, що попередній представник (адвокат) скаржника мав ще первинно "ресурс" для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, в чому апелянт була впевнена, то суд апеляційної інстанції вказує, що позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права контролювати хід відомої їй судової справи, а також не позбавляє необхідності перевіряти належність повноважень обраного нею представника.

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», сторони повинні через розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Справа ініційована самою позивачкою, їй було відомо про триваючий судовий процес, а тому вона мала періодично цікавитись її перебігом незалежно від дій чи бездіяльності обраного представника.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням розгляду справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, обставини на які покликається скаржник у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження з підстав арешту виконавчою службою грошових коштів (рахунків, рухомого та нерухомого майна), не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги, оскільки сам факт арешту рахунків не позбавляв скаржника можливості при первинному подані апеляційної скарги звернутися до апеляційного суду із заявою про звільнення, відстрочення чи розточення сплати судового збору, а отже вказані обставини не є поважним для поновлення строку апеляційного оскарження.

Наведені у заяві доводи не підтверджують існування реальних перешкод, які унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги, і тому не свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1

Відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 .

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2024 року у справі № 466/5516/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач М.А. Пліш
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко