Справа № 320/23390/25
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року справа № 320/23390/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомостей про виключення його з військового обліку, відповідно до записів, які містяться у довідці №4/690 від 16.08.2001 військовозобов`язаного;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, відповідно до записів, які містяться у довідці №4/690 від 16.08.2001 військовозобов`язаного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що згідно з довідкою №4/690 від 16.08.2001, виданою ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач був виключений з військового обліку на підставі пункту "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції, чинній на той час. Зазначена норма передбачала виключення з військового обліку осіб, засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів. Позивач вказує, що на момент виключення він мав відповідний статус, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості".

Однак, як зазначає позивач, у реєстрі "Оберіг" відомості про його виключення з військового обліку відсутні, що, на його думку, є порушенням вимог чинного законодавства. Вважаючи, що така інформація є неповною та недостовірною, позивач звернувся до відповідача із заявою про актуалізацію персональних даних відповідно до довідки №4/690. У заяві позивач просив внести до реєстру "Оберіг" інформацію про виключення його з військового обліку, зазначивши свої персональні дані, включаючи ідентифікаційний номер.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом №05/2537 від 26.03.2025 повідомив про необхідність особистої явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з оригіналами та копіями документів, зокрема паспорта, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-облікового документа (довідки від 16.08.2001), а також двох фотокарток. Позивач вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки довідка про виключення з військового обліку вже була видана уповноваженим органом, і її зміст не був спростований або визнаний недійсним.

Позивач посилається на частину 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На думку позивача, відповідач, як орган військового управління, зобов`язаний забезпечити ведення реєстру "Оберіг" відповідно до чинного законодавства, зокрема Порядку №1487, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022, та Положення №154, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022.

Позивач також зазначає, що відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку у випадках, передбачених законодавством, і зобов`язані проставляти відповідні відмітки у військово-облікових документах. Таким чином, на думку позивача, відповідач мав внести до реєстру "Оберіг" інформацію про виключення його з військового обліку, що підтверджується офіційною довідкою, виданою у 2001 році.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 24.07.2025. Явку представника відповідача у судове засідання 24.07.2025 визнано обов`язковою. Витребувано докази у справі від відповідача.

08.07.2025 на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі, в яких представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 був офіційно виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою для такого виключення стало його засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, що прямо передбачено пунктом "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції, чинній на той момент. Відповідна довідка №4/690, яка підтверджує факт виключення, була видана уповноваженим органом і містить чітке посилання на зазначену норму закону.

Позивач надав суду копії вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2000 у справі №1-83/00, яким його було засуджено за частиною 2 статті 141 КК України (1960р.), а також витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості", що підтверджує факт засудження. Позивач наголошує, що відповідно до частини 2 статті 7-1 КК України (1960р.), злочин, передбачений частиною 2 статті 141 КК України, належить до категорії тяжких, а отже, підпадає під перелік підстав для виключення з військового обліку.

У лютому 2025 року, попри наявність довідки про виключення з військового обліку, позивача було примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому намагались вручити повістку. Позивач стверджує, що не давав згоди на проходження військової служби, не підписував жодних контрактів чи інших документів, що могли б свідчити про добровільне прийняття на службу. Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки вони суперечать його статусу особи, виключеної з військового обліку.

Після оновлення даних у мобільному застосунку "Резерв+" позивач виявив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відсутні відомості про його виключення з військового обліку. Вважаючи це порушенням своїх прав, 26.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про актуалізацію персональних даних відповідно до довідки №4/690. У заяві позивач просив внести до реєстру "Оберіг" інформацію про виключення його з військового обліку, надавши копії відповідних документів.

Однак відповідач листом від 26.03.2025 повідомив позивача про необхідність особистої явки до територіального центру з оригіналами документів, зокрема паспорта, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-облікового документа, а також фотокарток. Позивач вважає такі вимоги необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язкової особистої присутності для внесення змін до реєстру у випадках виключення з військового обліку, а довідка, видана у 2001 році, є чинним документом, що підтверджує його статус.

Позивач вважає, що відповідач, як орган військового управління, зобов`язаний внести до реєстру "Оберіг" інформацію про виключення його з військового обліку, що підтверджується офіційною довідкою, виданою у 2001 році. Відсутність таких даних у реєстрі, на думку позивача, порушує його права, створює ризики необґрунтованого призову на військову службу та суперечить принципам правової визначеності, передбаченим Конституцією України. З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання, призначене на 24.07.2025, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що станом на 24.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 вимоги ухвали суду щодо витребування доказів не виконав, про причини ненадання суду витребуваних доказів не повідомив.

Враховуючи ненадання відповідачем витребуваних ухвалою від 24.06.2025 у справі доказів, необхідних для розгляду справи, ухвалою суду від 24.07.2025 повторно витребувано докази у справі від відповідача та попереджено відповідача про вжиття судом заходів процесуального примусу у разі ненадання витребуваних доказів або неповідомлення про поважність причин їх ненадання. Відкладено судове засідання на 12.08.2025. Явку представника відповідача в судове засідання на 12.08.2025 визнано обов`язковою.

12.08.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді Кушнової А.О. у щорічній відпустці. Призначено наступне судове засідання на 04.09.2025.

У судове засідання, призначене на 04.09.2025, з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 застосовано до ІНФОРМАЦІЯ_1 захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 149 КАС України. Стягнуто в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі 3028,00 грн на рахунок Державної судової адміністрації України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 повторно витребувано докази у справі від відповідача та відкладено судове засідання на 11.09.2025.

У судове засідання, призначене на 11.09.2025, сторони у справі не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 18.09.2025.

15.09.2025 на офіційну електронну адресу суду від представника позивача - адвоката Вітів М.Б. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

16.09.2025 канцелярією суду зареєстровано клопотання представника позивача, подане через підсистему "Електронний суд" 12.09.2025, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

18.09.2025 канцелярією суду зареєстровано відзив відповідача на позовну заяву, поданий через підсистему "Електронний суд" 17.09.2025, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач зазначає, що 26.02.2025 позивач звернувся до нього із заявою щодо актуалізації персональних даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг", зокрема внесення відомостей про виключення його з військового обліку на підставі довідки №4/690 від 16.08.2001. Заява була зареєстрована 04.03.2025 за вх. №05/443 та передана для опрацювання. За результатами розгляду, 26.03.2025 позивачу було надано відповідь, в якій запропоновано особисто прибути до ТЦК та СП з відповідними документами.

Відповідач наголошує, що станом на дату звернення позивач вже перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 23.02.2025, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР). У зв`язку з цим, ІНФОРМАЦІЯ_6 не мав технічної можливості внести зміни до реєстру щодо особи, яка не перебуває на його обліку. Доступ до даних ЄДРПВР обмежується адміністративною юрисдикцією відповідного територіального центру, і тому будь-які дії щодо внесення або коригування інформації можуть здійснюватися лише за місцем актуального обліку особи.

Крім того, відповідач посилається на положення пункту 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, відповідно до якого взяття на військовий облік, а також його зняття або виключення здійснюється за особистої присутності громадянина, крім випадків, прямо передбачених у нормативному акті. Враховуючи, що позивач не з`явився особисто, а також не перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 , підстав для внесення змін до реєстру не було.

Відповідач також звертає увагу на зміни до законодавства, внесені Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024. Згідно з оновленою редакцією частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" підставами для виключення з військового обліку є: смерть або визнання особи безвісно відсутньою, припинення громадянства України, визнання непридатності до військової служби, досягнення граничного віку перебування в запасі. Вказана норма не містить положення про виключення з військового обліку осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Таким чином, на момент звернення позивача така підстава вже не була передбачена чинним законодавством.

Окремо відповідач зазначає, що відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, на військову службу можуть бути призвані особи, які раніше були засуджені, крім тих, що вчинили злочини проти основ національної безпеки України. Це положення, на думку відповідача, додатково підтверджує, що факт засудження у минулому не є автоматичною підставою для виключення з військового обліку.

У зв`язку з викладеним, відповідач вважає, що його дії щодо відмови у внесенні змін до реєстру "Оберіг" були правомірними, обґрунтованими та здійсненими відповідно до чинного законодавства України, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

У судове засідання, призначене на 18.09.2025, з`явились представник позивача та представник відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 клопотання представника позивача - адвоката Вітів М.Б. від 12.09.2025 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено, вирішено проводити судове засідання, призначене на 18.09.2025, за участю представника позивача - адвоката Вітів М.Б. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відеоконференцзв`язку. Витребувано докази у справі від відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та від ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відкладено судове засідання на 10.10.2025.

25.09.2025 канцелярією суду зареєстровано відповідь на відзив представника позивача, подану через підсистему "Електронний суд" 21.09.2025, в якій позивач наполягає на тому, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про його виключення з військового обліку є протиправними. Позивач вказує, що відповідно до довідки №4/690 від 16.08.2001, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , його було виключено з військового обліку на підставі пункту "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції, чинній на той час, тобто як особу, засуджену до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Позивач зазначає, що факт виключення з військового обліку підтверджується не лише довідкою, а й обліковою карткою до військового квитка, яка містить відповідний запис про непридатність до військової служби та штамп про те, що ОСОБА_1 не є військовозобов`язаним. Таким чином, на думку позивача, компетентний орган державної влади (Дніпровський РВК) у 2001 році прийняв рішення про визнання його непридатним до проходження військової служби, що автоматично означає втрату статусу військовозобов`язаного.

Позивач стверджує, що з моменту виключення з військового обліку він є звільненим від виконання військового обов`язку, не може бути призваним на військову службу за мобілізацією, а отже, не повинен перебувати у Реєстрі. Водночас, як зазначено у відповіді на відзив, відповідач визнає факт виключення позивача з військового обліку, але не завершив відповідну процедуру внесення даних до Реєстру, що, на думку позивача, є порушенням вимог статей 3 і 6 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" та пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.

Позивач наголошує, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів, а довідка №4/690 є належним та допустимим документом, що підтверджує його виключення з обліку. Відповідно до пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022, саме на відповідача покладено обов`язок ведення військового обліку та внесення відповідних даних до Реєстру.

Позивач також звертає увагу на те, що невнесення інформації про виключення його з військового обліку створює ризики необґрунтованого призову на військову службу, що суперечить його правовому статусу та порушує принцип правової визначеності.

З огляду на викладене, позивач наполягає, що відповідач визнав обставини, на які позивач посилається у позові, але не виконав свій обов`язок щодо завершення процедури виключення з військового обліку, що є порушенням чинного законодавства, з огляду на це просить суд визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати внести відповідні дані до Реєстру.

08.10.2025 канцелярією суду зареєстровано докази у справі, надані відповідачем ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) через підсистему "Електронний суд" 07.10.2025 на виконання вимог ухвали суду від 18.09.2025, разом із клопотанням про скасування заходів процесуального примусу.

У судове засідання, призначене на 10.10.2025, з`явились представник позивача та представник відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 повторно витребувано докази у справі від ІНФОРМАЦІЯ_8 та відкладено судове засідання на 28.10.2025.

14.10.2025 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача від 11.10.2025, подану на офіційну електронну адресу суду про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій позивач просить суд провести судове засідання, призначене на 28.10.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 клопотання позивача від 11.10.2025 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалено проводити судове засідання в адміністративній справі №320/23390/25, призначене на 28.10.2025, за участю позивача ОСОБА_1 , - в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням Системи відеоконференцзв`язку.

28.10.2025 через підсистему "Електронний Суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ІНФОРМАЦІЯ_2 додатково аргументує правомірність своєї позиції, акцентуючи на актуальному правовому регулюванні військового обліку та мобілізації, чинному на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідач наголошує, що з 18.05.2024 набрали чинності зміни до статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", внесені Законом №3633-ІХ, якими було виключено норму про можливість виключення з військового обліку осіб, засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Натомість чинна редакція передбачає виключення лише у випадках смерті, припинення громадянства, визнання непридатності до служби або досягнення граничного віку. Таким чином, на думку відповідача, станом на дату звернення позивача не існувало законної підстави для внесення до Реєстру інформації про виключення його з військового обліку.

Крім того, відповідач посилається на Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, який передбачає можливість призову на військову службу осіб, які раніше були засуджені, за винятком тих, що вчинили злочини проти основ національної безпеки. Відповідач вказує, що такі особи можуть бути призвані за рішенням Генерального штабу Збройних Сил України або відповідних органів, що додатково підтверджує обов`язок перебування на військовому обліку.

У запереченнях також зазначено, що законодавство не передбачає автоматичного збереження статусу виключення з військового обліку, якщо така підстава втратила чинність. Відповідач вважає, що навіть якщо позивач був виключений з обліку у 2001 році, це не звільняє його від обов`язку повторного взяття на облік у разі зміни законодавства, якщо не існує актуальних підстав для виключення.

Відповідач підкреслює, що взяття позивача на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 є реалізацією його конституційного обов`язку, передбаченого статтею 65 Конституції України, і не може розцінюватися як порушення прав чи свобод. Водночас, позивач не оскаржує сам факт взяття на облік, а тому, на думку відповідача, його позов є передчасним і поданим без урахування актуальних обставин. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вважаючи свої дії законними, обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству України.

У судове засідання, призначене на 28.10.2025, з`явились представник позивача, позивач (за межами приміщення суду) та представник відповідача.

Протокольною ухвалою суду від 28.10.2025 ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

29.10.2025 судом отримано докази, витребувані від ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 cкасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 про застосування до ІНФОРМАЦІЯ_1 заходу процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини 1 статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 (а.с. 11-12) перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_10 з 09.08.2001, що підтверджується обліковою карткою до військового квитка серії дов. №690 (а.с. 138).

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_11 №4/690 від 16.08.2001 (а.с. 13) позивача було виключено з військового обліку на підставі пункту "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на той момент), як особу, засуджену до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

У період з 2000 по 2018 роки ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема:

14.03.2000 засуджений Дніпровським районним судом м. Києва за частиною 2 статті 141 КК України (1960) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва у справі №1-83/00 (а.с. 47-49), залишеним у силі ухвалою судової колегії у кримінальних справах Київського міського суду (а.с. 50-55);

18.03.2002 засуджений Дніпровським районним судом м. Києва за частиною 5 статті 185 КК України до 7 років позбавлення волі;

12.01.2012 засуджений Апеляційним судом Київської області за частиною 4 статті 187 КК України до 8 років позбавлення волі;

30.01.2018 засуджений Деснянським районним судом м. Києва за частиною 2 статті 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком.

Зазначені обставини підтверджуються витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" №ВР-000080533 (а.с. 15).

У лютому 2025 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_8 , де йому було запропоновано отримати повістку. При цьому позивач надав довідку №4/690 від 16.08.2001, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка містить відомості про його виключення з військового обліку. Зі слів позивача, він не подавав заяви про добровільне проходження військової служби, не укладав контракту, а інформація про його перебування на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 стала для нього новою.

Після оновлення даних у мобільному застосунку "Резерв+" позивачу стало відомо, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр "Оберіг") відсутні відомості про його виключення з військового обліку.

У зв`язку з цим 26.02.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_13 із письмовою заявою про актуалізацію персональних даних (а.с. 133-134), зокрема внесення до Реєстру "Оберіг" інформації про виключення його з військового обліку відповідно до довідки №4/690 від 16.08.2001. Заява була зареєстрована відповідачем 04.03.2025 за вх. №05/443.

26.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_14 надав відповідь №05/2537 (а.с. 137), в якій повідомив позивача про необхідність особистої явки до територіального центру з оригіналами документів, зокрема паспорта, довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, військово-облікового документа, а також фотокарток.

Водночас ІНФОРМАЦІЯ_15 було сформовано повістку №3601921 від 25.05.2025 (а.с.212), згідно з якою позивачу належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_8 04.06.2025 о 14:00 год для уточнення даних. Зазначену повістку було надіслано позивачу методом доставки АТ "Укропошта" поштовим відправленням №061025539 (а.с. 213) та було повернуто у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

У зв`язку з порушенням позивачем правил військового обліку внаслідок нез`явлення за повісткою ІНФОРМАЦІЯ_15 було автоматично створене звернення про направлення до органів Національної поліції України про таке порушення (а.с. 211).

У подальшому, 09.06.2025, позивач виявив через мобільний застосунок "Резерв+", що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 65), що, на його думку, суперечить його статусу виключеного з військового обліку.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина 2 статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків. Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Надалі Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Стаття 1 Закону №3543-XII передбачає, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом статті 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частина 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з частиною 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом частини 9 статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом №3543-XII.

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Підстави, за якими військовозобов`язаним передбачено надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені статтею 23 Закону №3543-XII.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

За приписами статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В адміністративному позові позивач посилається на те, що з 16.08.2001 він був виключений з військового обліку (як раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину), на підтвердження чого до матеріалів справи додано довідку №4/690 від 16.08.2001, видану ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка містить відомості про його виключення з військового обліку на підставі пункту "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції Закону, яка діяла до 18.05.2024), як особу, засуджену до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до статті 37 Закону №2232-ХІІ взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України:

1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які відповідно до статті 14 цього Закону взяті на військовий облік; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; жінки, які виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням на базову військову службу;

2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; 3) на військовий облік резервістів: які зараховані до військового оперативного резерву; які уклали контракт про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань; резервісти, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України на нове місце проживання.

Зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України:

1) з військового обліку призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України): які досягли 25-річного віку; які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік в іншому районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання; які призвані, направлені чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; які пройшли базову загальновійськову підготовку; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби як непридатні до військової служби за станом здоров`я - після підтвердження рішення комісією вищого рівня; які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; які направлені на альтернативну (невійськову) службу; які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу;

2) з військового обліку військовозобов`язаних: які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання; які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; які зараховані до військового оперативного резерву; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; 3) з військового обліку резервістів: які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання; які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; які прийняті на службу до органів і підрозділів цивільного захисту; які досягли граничного віку перебування на службі у військовому резерві або виключені з військового оперативного резерву; які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України. Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції Закону, яка діяла до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягали громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

11.04.2004 Законом України №3633-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміни до Закону №2232-ХІІ, зокрема викладено в новій редакції статтю 37 Закону №2232-ХІІ, внаслідок чого виключено таку підставу для виключення з військового обліку громадян України, раніше засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Натомість Законом України №3633-IX доповнено перелік підстав для взяття на військовий облік військовозобов`язаних новою підставою осіб, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ, зі змінами, внесеними Законом України №3633-IX, взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Обов`язком кожного громадянина України є захист Батьківщини, кожен громадянин, тим більше в умовах воєнного стану є військовозобов`язаним.

Норми Закону №2232-ХІІ передбачають, що особи зняті з військового обліку, виключені з військового обліку не втрачають статусу військовозобов`язаних, є військовозобов`язаними громадянами.

Військовозобов`язані беруться та перебувають на військовому обліку у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки. Норма статті 37 Закону №2232-ХІІ передбачає, що на військовий облік беруться військовозобов`язані, у тому числі які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву.

Позивач як громадянин України є військовозобов`язаним, має обов`язок бути на військовому обліку у органі територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Позивач є таким, що підпадає під дію Закону №2232-ХІІ (в редакції з 18.05.2024), як особа, що не досягла граничного строку перебування у запасі військовозобов`язаних (60 років), перебуває у запасі Збройних Сил України, перебуває на обліку у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як зазначалося, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Згідно з пунктами 1, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обліку позивача як військовозобов`язаного є законними та правомірними, підстав для виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних суд не вбачає.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 "Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

Так, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII виключено таку підставу для виключення з військового обліку громадян України, раніше засуджених до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.

Таким чином, дія вказаного Закону у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вказаних правових норм наведена Верховним Судом у постановах від 19.09.2018 у справі №814/4386/15 та від 17.02.2020 у справі №820/3113/17.

Враховуючи зазначене вище, позивач не має права на виключення з військового обліку як особа, яка до 18.05.2024 була виключена з військового обліку у зв`язку з засудженням до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочин, а тому відсутні підстави для виключення позивача із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як встановлено судом, 16.08.2001 ОСОБА_1 було виключено з військового обліку на підставі пункту "г" частини 5 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у редакції, чинній на момент виключення. Підставою для виключення позивача з військового обліку стало його засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, а саме за частиною другою статті 141 Кримінального кодексу України (1960), що передбачає відповідальність за грабіж, вчинений за обтяжуючих обставин. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2000 позивача було засуджено до двох років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідне рішення про виключення з військового обліку оформлено ІНФОРМАЦІЯ_3 та підтверджується довідкою № 4/690 від 16.08.2001.

Однак Законом України №3633-IX від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", який набрав чинності 18.05.2024, статтю 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, якою пункт 6 частини 6 було виключено. Внаслідок цього особи, які раніше були засуджені за вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів, більше не підлягають виключенню з військового обліку, а після набуття чинності нової редакції закону підлягають військовому обліку військовозобов`язаних як особи, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарання.

Таким чином, на момент прийняття оспорюваного рішення відповідача про взяття позивача на військовий облік діяла нова редакція Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", відповідно до якої позивач підлягав включенню до військового обліку, як особа, яка прибула після відбування покарання з установ виконання покарання.

Враховуючи викладене, суд встановлює, що відповідач діяв у межах чинного законодавства та відповідно до редакції Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", чинної на момент ухвалення відповідного рішення щодо позивача.

Разом з тим суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що відповідач не має технічної можливості внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстр "Оберіг") інформацію про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, оскільки станом на дату звернення позивач перебуває на обліку в іншому територіальному центрі - ІНФОРМАЦІЯ_12 , вказуючи, що доступ до Реєстру "Оберіг" обмежується адміністративною юрисдикцією, і тому відповідач не може вносити зміни щодо особи, яка не перебуває на його обліку.

Однак така позиція суперечить нормативному регулюванню, яке визначає централізований характер ведення Реєстру та розмежування функцій між територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Як вже було зазначено судом, відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;

організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

організовують взаємодію з державними органами, підприємствами, установами та організаціями щодо строків та способів звіряння даних списків персонального військового обліку та карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також їх оповіщення;

організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;

зберігають протягом 10 років списки, які надходять від закладів освіти щодо жінок, які здобувають освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю (додаток 14);

письмово повідомляють державним органам, органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам та організаціям про осіб, які не виконали наказ (розпорядження) керівника зазначених органів, підприємств, установ та організацій та не прибули за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

інформують про стан військового обліку щороку до 5 січня районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських рад та вносять на їх розгляд пропозиції щодо його покращення;

здійснюють взяття на військовий облік жінок, які належать до категорій осіб, зазначених у частині одинадцятій статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу;

забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів;

надсилають запити до органів реєстрації з метою встановлення адреси зареєстрованого (задекларованого) місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 29);

розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів);

повідомляють органам досудового розслідування про факти, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення громадянами, які ухиляються від військового обліку або навчальних та спеціальних зборів, призову на базову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (додаток 19);

звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку;

повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, щодо яких надсилалося звернення відповідно до вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. Таке повідомлення має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), а також унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи;

виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими, визнані непридатними до військової служби, досягли граничного віку перебування в запасі, припинили громадянство України;

організовують внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у тридцятиденний строк після досягнення призовниками 25-річного віку без їх виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки про зняття їх з військового обліку призовників та взяття на облік військовозобов`язаних з одночасним присвоєнням військового звання солдат (матрос) запасу та зазначенням другої категорії запасу;

проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку;

виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

проводять щороку відповідно до графіків звіряння, затверджених розпорядженнями голів районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів, звіряння даних списків персонального військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які працюють (навчаються) в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, а також даних карток первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку у виконавчих органах сільських, селищних, міських рад, з обліковими даними документів районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки;

проводять щороку відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів перевірки стану організації та ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях (крім СБУ та розвідувальних органів);

складають за результатами перевірки акти, які в двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки надсилають до державних органів, підприємств, установ та організацій, що перевірялися, а також до обласних, Київського міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством. Результати перевірок вносяться до журналів обліку результатів перевірок (додаток 9) і журналу обліку перевірок стану військового обліку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (додаток 30), який після закінчення зберігається сім років;

видають щороку до 20 січня накази про стан військового обліку в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за минулий рік та завдання на наступний рік на підставі результатів аналізу звітних даних, проведених заходів та перевірок стану військового обліку за минулий рік. Витяги з наказів щороку до 20 січня надсилаються до відповідних обласних, ІНФОРМАЦІЯ_16 ;

організовують контроль та у разі потреби через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки можуть проводити перевірку дотримання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку (додаток 2).

Згідно з частиною 5 статтею 5 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі Закон №1951-VIII) органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є:

уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру;

оперативні командування;

територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя;

Центральне управління Служби безпеки України;

відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Відповідно до частини 6 статтею 5 Закону №1951-VIII органи адміністрування Реєстру:

1) здійснюють аналітичну обробку даних;

2) забезпечують взаємодію щодо ведення Реєстру, контролюють повноту, відповідність та своєчасність внесення інформації, наданої державними органами, контролюють виконання рішень Держателя та розпорядника Реєстру. Орган адміністрування Реєстру має доступ до статистичних відомостей Реєстру;

3) забезпечують зберігання та резервування бази даних Реєстру, контроль за її цілісністю, дотриманням вимог законодавства та Порядку ведення Реєстру, затвердженого Кабінетом Міністрів України;

4) організовують підготовку та підвищення кваліфікації персоналу підпорядкованого органу адміністрування.

З огляду на зазначене приписи чинного законодавства не містять обмежень щодо внесення змін лише за місцем актуального обліку особи.

Більше того, Порядок № 1487 не передбачає територіальних або технічних обмежень щодо внесення змін до Реєстру у випадках, коли відповідний ТЦК та СП володіє первинним документом, що підтверджує виключення особи з військового обліку. У даному випадку, саме ІНФОРМАЦІЯ_14 є органом, який у 2001 році оформив виключення позивача з військового обліку, що підтверджується довідкою № 4/690 від 16.08.2001 та обліковою карткою з відповідними записами.

Суд також враховує, що централізований характер Реєстру "Оберіг" передбачає його ведення як єдиної інформаційної системи, в межах якої кожен уповноважений орган має доступ до внесення змін щодо осіб, стосовно яких він здійснював облікові дії, що узгоджується з принципами правової визначеності, безперервності обліку та обов`язку державних органів діяти в межах повноважень, визначених законом, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України.

Попри викладене, суд бере до уваги, що на момент звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про внесення до Реєстру "Оберіг" інформації про виключення його з військового обліку, позивач вже перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_12 . Відповідно до чинної редакції частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка набрала чинності 18.05.2024, підставою для виключення з військового обліку є лише смерть, припинення громадянства, визнання непридатності до військової служби або досягнення граничного віку. Засудження за тяжкий злочин, яке було підставою для виключення у 2001 році, не передбачене як підстава для виключення з військового обліку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомостей про виключення його з військового обліку, відповідно до записів, які містяться у довідці №4/690 від 16.08.2001 військовозобов`язаного; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг" відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, відповідно до записів, які містяться у довідці №4/690 від 16.08.2001 військовозобов`язаного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Судом також береться до уваги, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то в суду відсутні підстави для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.