Справа № 120/13339/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 грудня 2025 р. Справа № 120/13339/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та сксування рішення, зобов`язання вчиняти дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09 лютого 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила перевести її з пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До такої заяви позивачкою долучено довідки про заробітну плату від 08 лютого 2024 року, що видані Управлінням соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20 серпня 2024 року № 13 ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки довідки про заробітну плату не відповідають чинному законодавству.

04 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримала лист від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зі змісту якого слідує, що у позивачки виникла переплата пенсії на суму 25314,35 гривень за період з 01 лютого 2024 року по 31 серпня 2024 року, а тому у вересні 2024 року позивачеві не виплачено пенсію в сумі 9102 гривень. Пенсія за вересень 2024 року буде виплачена додатковими списками до 25 вересня 2025 року.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу, позивачка звернулася до суду із цим позовом з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20 серпня 2024 року № 13; визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо повернення надмірно виплачених пенсійних коштів в сумі 25314,35 гривень за період з 01 лютого 2024 року по 31 серпня 2024 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії за вересень 2024 року в сумі 9102 гривень; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" без подальших обмежень та в повному обсязі.

Ухвалою від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

30 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 09 лютого 2024 року позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви про перерахунок пенсії позивачка долучила довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) станом на лютий 2024 року № 410/01-17/03/02.24, видану Управлінням соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області 08 лютого 2024 року, та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на січень 2024 року № 411/01-17/03/02.24, видану Управлінням соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області 08 лютого 2024 року. У таких довідках складові для обчислення пенсії визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 з урахуванням класифікації, рівнів посад залежно від сім`ї та юрисдикції державного органу. Також позивачкою надано довідки із зазначенням видів оплати праці (м/доп., надбавка, індексація) від 07 лютого 2024 року № 56-2 (за 2016-2017 роки) та № 56-3 (за 2017-2020 роки), видані комунальною установою «Барський міський трудовий архів».

Відповідно до записів трудової книжки від 15 серпня 1982 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста відділу праці Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації (останнього місця роботи на посаді державного службовця) 28 лютого 2020 року (запис трудової книжки № 27 на сторінках 42, 43). Після цієї дати, в тому числі станом на 01 січня 2024 року, позивачка не займала посад, віднесених до категорій державних службовців.

Також у матеріалах електронної пенсійної справи № 13 міститься розпорядження від 16 січня 2021 року № 5 про припинення Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації () шляхом приєднання до Управління соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації ().

Проте за інформацією по коду Управління соціальної політики Барської районної державної адміністрації з 18 січня 2021 року знаходиться у стані припинення як орган державної влади, триває ліквідаційний процес (не ліквідовано, уповноваженою особою є ОСОБА_2 ).

Як зазначає представник відповідача далі, у зв`язку із внесенням постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2024 року № 823 змін до Порядку № 622, які застосовуються з 01 січня 2024 року, складові довідок для призначення пенсії державному службовцю ОСОБА_1 мають бути видані з урахуванням абзацу 3 пункту 6 Порядку № 622.

Відповідно до пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, у разі ліквідації державного органу довідки видаються органом, який є правонаступником, а у разі його відсутності - у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із НАДС.

З огляду на викладене, на думку представника цього відповідача, позивачці правомірно відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Цьому відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали від 17 листопада 2025 року надіслано до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 21 листопада 2025 року о 12 год. 01 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відтак копію ухвали від 17 листопада 2025 року слід вважати врученою Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Водночас цим відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила перевести з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

До такої заяви позивачка долучила довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг та вислугу років) станом на лютий 2024 року № 410/01-17/03/02.24, видану Управлінням соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області 08 лютого 2024 року, та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби станом на січень 2024 року № 411/01-17/03/02.24, видану Управлінням соціального захисту населення Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області 08 лютого 2024 року.

За результатами розгляду цієї заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 16 лютого 2024 року прийняло рішення № 13, яким ОСОБА_1 з 09 лютого 2024 року переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

В подальшому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 20 серпня 2024 року прийнято рішення № 13, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки довідки про заробітну плату не відповідають чинному законодавству.

04 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримала лист від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, зі змісту якого слідує, що у позивачки виникла переплата пенсії на суму 25314,35 гривень за період з 01 лютого 2024 року по 31 серпня 2024 року, а тому у вересні 2024 року їй не виплачено пенсію в сумі 9102 гривень. Пенсія за вересень 2024 року буде виплачена додатковими списками до 25 вересня 2025 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-ІV).

Як унормовано частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Водночас постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що за результатами розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії пенсійний орган повинен прийняти обґрунтоване рішення не пізніше 10 днів з дня подання такої заяви.

Так, 09 лютого 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду такої заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 16 лютого 2024 року прийняло рішення № 13, яким ОСОБА_1 з 09 лютого 2024 року переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". При цьому розмір пенсії ОСОБА_1 внаслідок такого переведення склав 9102 гривень.

Тобто, розглянувши заяву позивачки, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтвердило право позивачки на пенсію державного службовця.

При цьому доказів скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 лютого 2024 року № 13 матеріали справи не містять.

Разом із тим 20 серпня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, розглянувши ту ж саму заяву ОСОБА_1 від 09 лютого 2024 року, прийняло рішення від 20 серпня 2024 року № 13, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки довідки про заробітну плату не відповідають чинному законодавству.

Внаслідок прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області згадуваного вище рішення у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії на суму 25314,35 гривень.

Водночас суд зауважує, що Законом № 1058-IV не передбачено можливості перегляду органом Пенсійного фонду раніше прийнятого рішення про призначення пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший.

При цьому процедура подання та розгляду скарг на рішення про призначення, перерахунок, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший, виплаті пенсій, прийняті головними управліннями Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннями Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями визначена Порядком розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 12 жовтня 2007 року № 18-6 (далі - Порядок № 18-6).

Пунктом 2 Порядку № 18-6 визначено, що у разі, якщо громадянин вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, громадянин має право оскаржити таке рішення у органі Пенсійного фонду України вищого рівня.

Скарга на рішення органу, що призначає пенсії, подається громадянином особисто або законним представником відповідно до законодавства або представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Подання скарги відповідно до цього Порядку не позбавляє заявника права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства (пункт 3 Порядку № 18-6).

За приписами пункту 4 Порядку № 18-6, скарга на рішення регіональних органів Пенсійного фонду України подається до Пенсійного фонду України та супроводжується документами, що свідчать про прийняття неправильних рішень.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 18-6 орган Пенсійного фонду України при розгляді скарги заявника перевіряє законність і обґрунтованість рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень: 1) залишає скаргу без задоволення; 2) повністю або в певній частині задовольняє скаргу.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 18-6 рішення за розглядом скарги заявника приймає керівник відповідного органу Пенсійного фонду України (або його заступник відповідно до розподілу функціональних повноважень).

Аналіз наведених приписів свідчить про те, що органом, який уповноважений розглядати скарги на рішення територіального органу Пенсійного фонду, є вищестоящий орган Пенсійного фонду України. При цьому розгляд такої скарги можливий лише за умови подання її заявником (його представником на підставі довіреності, посвідченої нотаріально), який не погоджується із рішенням територіального органу Пенсійного фонду та за наслідками розгляду такої скарги пенсійний орган вищого рівня має право прийняти одне із двох рішень, визначених пунктом 10 Порядку № 18-6.

Таким чином, з огляду на те, що положеннями Закону № 1058-IV не передбачено повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України переглядати раніше прийняті рішення іншим територіальним органом Пенсійного фонду України (зокрема й з питань переведення на інший вид пенсії), а Порядок № 18-6 передбачає можливість такого перегляду, проте Пенсійним органом України і лише за скаргою заявника, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 серпня 2024 року № 13 прийнято не на підставі чинного законодавства та поза межами повноважень органу Пенсійного фонду України.

Водночас частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із приписами частини 2 статті 19 Конституції України узгоджуються положення пункту 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За наведених обставин слід дійти висновку, що рішення пенсійного органу від 20 серпня 2024 року № 13 року є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що у територіального органу Пенсійного фонду України відсутня компетенція здійснювати перегляд раніше прийнятого рішення іншим територіальним органом Пенсійного фонду України.

При цьому суд не вбачає підстав для надання оцінки оскаржуваному рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адже відсутність повноважень для прийняття такого сама по собі свідчить про його протиправність.

З огляду на скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 серпня 2024 року № 13 слід констатувати, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно зменшено розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення іншого територіального органу Пенсійного фонду України.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав позивачки Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області слід зобов`язати поновити ОСОБА_1 з 01 лютого 2024 року виплату пенсії відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 лютого 2024 року № 13.

При цьому суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без подальших обмежень і в повному обсязі, адже завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав особи, а не тих, що можуть виникнути в майбутньому.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є безпідставними з огляду на їх передчасність.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 02 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, а тому на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути 605,60 гривень, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Що ж стосується відшкодування позивачці понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень, то суд враховує наступне.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Амадео Право" в особі директора Колосюка О.М. 24 вересня 2024 року укладено договір про надання юридичних послуг № .

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 цього договору товариство зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги з підготовки та подання до суду позовної заяви про скасування рішення пенсійного органу та клопотання про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 3.1 договору послуги вважаються наданими з моменту підписання сторонами акта про надання юридичних послуг.

Вартість юридичних послуг становить 7000 гривень (пункт 4.1 договору).

Актом приймання-передачі від 01 жовтня 2024 року підтверджується те. що товариство з обмеженою відповідальністю "Амадео Право" на підставі укладеного договору № від 24 вересня 2024 року про надання юридичних послуг виконав, а замовник прийняв проект позовної заяви щодо оскарження рішення Пенсійного фонду України. Загальна вартість послуг становить 7000 гривень.

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правовою допомогою, у розмірі 7000 гривень є досить завищеними.

Так, товариством надано позивачці професійну правничу допомогу, що полягає у підготовці проекту позовної заяви, а тому обсяг виконаної роботи (наданих послуг) є неспівмірним з розміром понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

Крім того, адміністративна справа № 120/13339/24 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що свідчить про те, що така справа належить до справ незначної складності, що також вказує на необґрунтовано завищену вартість наданих послуг.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень, а тому слід дійти висновку, що такий розмір є досить завищеним.

На переконання суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 2000 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Водночас відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 серпня 2024 року № 13.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення з 01 лютого 2024 року розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити з 01 лютого 2024 року виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16 лютого 2024 року № 13.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 106; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13486010)

Рішення суду в повному обсязі складено 12.12.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович