Справа № 620/15352/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 620/15352/23

адміністративне провадження № К/990/21624/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Желєзного І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року (суддя: Падій В.В.) і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року (судді: Ключкович В.Ю., Беспалов О.О., Парінов А.Б.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з жовтня 2015 року до лютого 2018 року із застосуванням базового місяця вересень 2015 року, вересень 2016 року, травень 2017 року та червень 2017 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з жовтня 2015 року до лютого 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 31 грудня 2022 року;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження ним служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року виходячи з розміру 100 000,00 грн;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та оплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року виходячи з розміру 100 000,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлений позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач неправильно здійснив обчислення індексації його грошового забезпечення за період з жовтня 2015 року по лютий 2018 року, допустивши помилку при визначенні базового місяця для її обчислення. Також відповідач не здійснив у повному обсязі виплату йому додаткової винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) за період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року. У зазначений період він брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області, що підтверджується витягами з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01 травня 2022 року №10/10 дск (том 1), від 31 серпня 2022 року №10/10 (том 2), відповідними рапортами начальника прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення капітана ОСОБА_2 . У зв`язку з цим вважає, що має право на збільшену додаткову винагороду до 100 000,00 грн, як особа, яка брала безпосередньою участю у бойових діях та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в зазначений період.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період, з грудня 2015 року по лютий 2018 року із застосуванням базового місяця вересень 2015 року, вересень 2016 року, травень 2017 року та червень 2017 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В частині відмовлених позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ, від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ виплата додаткової винагороди у збільшеному розмірі здійснюється військовослужбовцям виключно за умови документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України.

Проте, як встановили суди, за період дії наказу від 31 березня 2022 року № 164-АГ у позивача відсутні належні документи, які б підтверджували факт його безпосередньої участі у бойових діях або відповідних заходах. У період дії наказів №392/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ не наявна сукупність необхідних документів, які відповідно до встановленого порядку підтверджували б таку участь позивача.

Суди врахували пояснення відповідача про те, що у спірний період позивач виконував обов`язки військової служби на ділянці державного кордону України та в цей період на ділянці державного кордону України військових (бойових) дій, вогневих сутичок, обстрілів, порушень державного кордону України не відбувалося та підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, від керівника підрозділу охорони державного кордону не надходили.

Посилання позивача на витяги з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01 травня 2022 року №10/10 дск (том 1), від 31 серпня 2022 року №10/10 (том 2), апеляційний суд оцінив критично, зазначивши, що самі по собі такі витяги є не є достатнім доказом для виплати підвищеної додаткової винагороди, оскільки містять лише інформацію про виконання позивачем службових обов`язків щодо прикриття та оборони державного кордону в окремі дні, але не підтверджують його безпосередню участь у бойових діях або заходах з відсічі збройній агресії.

Щодо посилань позивача на рапорти начальника прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення капітана ОСОБА_2 , суди встановили, у матеріалах справи містяться три такі рапорти, подані на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких клопоталося про виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 70 000,00 грн: від 23 квітня 2022 року №Вх.№Р-3615 за період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, від 07 червня 2022 року №Вх.№Р-5777-22 за період з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року, від 23 серпня 2022 року №Вх.№Р-8600-22 за період з 27 травня 2022 по 27 травня 2022 року.

На підставі зазначених рапортів позивачу здійснено виплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн пропорційно часу участі у таких діях та заходах: у травні 2022 року - за періоди з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2022 року (12 500,00 грн) та за 31 день березня 2022 року (70 000,00 грн); у червні 2022 року - за період з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року (9 333,33 грн); у вересні 2022 року - за 27 травня 2022 року (2 258,06 грн).

На підставі наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в зазначеній частині.

Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування

Адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням судами норм матеріального і процесуального права, просить їх скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн за період з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Касаційну скаргу подано з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також положення наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ, від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, які деталізують порядок та умови виплати додаткової винагороди:

Суди не врахували, що пункт 3 наказу від 31 березня 2022 року № 164-АГ (чинний до 01 серпня 2022 року) передбачав можливість підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах на підставі одного з перелічених документів (бойовий наказ/розпорядження; журнал бойових дій/аналогічні документи; рапорт командира). Натомість суди безпідставно вимагали наявності сукупності документів за весь спірний період, включаючи той, що регулювався наказом від 31 березня 2022 року № 164-АГ. Таким чином, надані позивачем рапорти та витяги з журналів бойових дій за цей період мали оцінюватися як самостійні та достатні докази.

Хоча наказ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ (чинний з 01 серпня 2022 року по 30 листопада 2022 року) у пункті 4 встановлює необхідність підтвердження безпосередньої участі на підставі сукупності наявної інформації у відповідних документах, суди не дослідили належним чином, чи містилася така сукупність інформації в наданих позивачем документах за відповідний період, або чи були об`єктивні причини неможливості надання всіх документів з вини відповідача.

Щодо наказу від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ (чинний з 01 грудня 2022 року), то він допускає альтернативність підтверджуючих документів і не зводить їх винятково до сукупності. Проте суди не врахували цю особливість.

Суди також помилково кваліфікували діяльність позивача (зокрема, виконання бойових завдань у складі вогневих груп, на чому він наголошував в апеляційній скарзі) як охорону державного кордону, не врахувавши особливості воєнного стану та положення пунктів 2 зазначених наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України. Вказані положення містять розширений перелік завдань, які кваліфікуються як «безпосередня участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії», і не обмежуються лише перебуванням на лінії бойового зіткнення. Виконання завдань у складі вогневих груп на території Чернігівської області у період з 24 лютого 2022 року, цілком могло підпадати під це визначення.

Крім того, суди не забезпечили всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, формально підійшли до оцінки наданих позивачем доказів, зокрема витягів з журналів службово-бойових дій та рапортів, відхиливши їх як недостатні докази безпосередньої участі позивача без аналізу їх змісту та без урахування особливостей документообігу в умовах здійснення бойових дій. Фактично суди поклали на позивача тягар доведення обставин, які відповідно до законодавства та встановленого порядку мали підтверджуватися або спростовуватися документацією, що ведеться відповідачем.

Також суди проігноровали правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2025 року у справі №620/18189/23 та від 13 березня 2025 року у справі №620/17970/23, що у сукупності призвело до неправильного вирішення спору.

Позиція інших учасників справи

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 05 червня 2025 року (судді: Мартинюк Н.М., Жук А.В., Мельник-Томенко Ж.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №620/15352/23.

Розпорядженням від 30 вересня 2025 року № 1219/0/78-25 заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 вересня 2025 року визначено склад колегії суддів: Загороднюк А.Г. (головуючий суддя), Єресько Л.О., Желєзний І.В.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) прийнято справу №620/15352/23 до провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2025 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України по 10 липня 2023 року на посаді начальника розвідувальної прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ).

Рапортами, поданими начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальник прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення ОСОБА_3 клопотав про виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, зокрема: від 23 квітня 2022 року №Вх.№Р-3615 у розмірі 30 000 грн за період з 26 березня 2022 року по 31 березня 2022 року та в розмірі 70000 грн за період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року; від 01 травня 2022 року №Вх.№Р-4207 у розмірі 30 000 грн за період з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; від 07 червня 2022 року №Вх.№Р-5777-22 у розмірі 70 000 грн за період з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року; від 03 червня 2022 року №Вх.№Р-5575-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; від 23 серпня 2022 року №Вх.№Р-8600-22 у розмірі 70 000 грн за період з 27 травня 2022 року по 27 травня 2022 року; від 01 липня 2022 року №Вх.№Р/-6794-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; від 01 серпня 2022 року №Вх.№Р-7856-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; від 01 вересня 2022 року №Вх.№Р-8950-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; від 01 жовтня 2022 року №Вх.№ Р-9820-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; від 01 листопада 2022 року №Р-11005-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року ; від 01 грудня 2022 року №Вх.№Р-12733-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; від 21 грудня 2022 року №Вх.Р-15072-22 у розмірі 30 000 грн за період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

На підставі зазначених рапортів позивачу здійснено виплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн пропорційно часу участі у бойових діях та заходах, а саме: у травні 2022 року - за період з 24 лютого по 31 березня 2022 року у сумі 12 500,00 грн та за 31 день березня 2022 року у сумі 70 000,00 грн; у червні 2022 року - за період з 01 квітня по 04 квітня 2022 року у сумі 9 333,33 грн; у вересні 2022 року - за 27 травня 2022 року у сумі 2 258,06 грн.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну поведінку щодо нарахування йому не в повному обсязі додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за період з служби з 24 лютого 2022 року до 31 грудня 2022 року, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ

За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон №661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону №661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Статтею 16 Закону №661-IV визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 цієї постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі - Постанова №793) до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких: у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

У решті зміст пункту 1 Постанови №168 в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин (з 01 серпня 2022 року до 31 грудня 2022 року) не змінювався.

31 березня 2022 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба), з посиланням на Постанову №168, видано наказ №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», який уведено в дію з 24 лютого 2022 року (далі - Наказ №164-АГ).

Пунктом 1 Наказу №164 -АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.

Відповідно до пункту 2 Наказу №164 -АГ під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;

виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Пунктом 3 Наказу №164 передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій або інших відповідних документів;

рапорту начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Пунктом 4 Наказу №164-АГ визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляють органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах (додаток 2).

Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснюють на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби з обов`язковим зазначенням підстав для його видання.

У подальшому з 01 серпня 2022 року набув чинності наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ №392/0/81-22-АГ).

У пункті 2 Наказу №392/0/81-22-АГ конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, які проходять службу в органах Держприкордонслужби, додаткова винагорода збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі:

(1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України;

(2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами;

(3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

(4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

(5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником;

(6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження;

(7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави;

(8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Пунктом 4 Наказу №392/0/81-22-АГ визначено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

(1) бойового наказу (бойового розпорядження);

(2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;

(3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Наказу №392/0/81-22-АГ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).

У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).

Відповідно до пункту 10 Наказу №392/0/81-22-АГ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Відповідно до пункту 11 Наказу №392/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (абзац перший пункту 11 Наказу).

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу (абзац другий пункту 11 Наказу).

Згідно з пунктом 12 Наказу №392/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

З 01 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби уведено в дію наказ від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», в якому було дещо змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах (далі - Наказ №628/0/81-22-АГ).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Частинами першою та другою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

На стадії касаційного перегляду судових рішень у цій справі спірним є питання правомірності ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі до 100 000,00 грн

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою відповідачем на користь військовослужбовця Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 зазначеної додаткової винагороди за період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Суди попередніх інстанцій, посилаючись на приписи наказів Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року № 164-АГ, від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ, дійшли висновку про відсутність у позивача права на отримання зазначеної винагороди за вказаний період, мотивуючи це відсутністю в матеріалах справи належного документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах з відсічі збройній агресії рф проти України, як необхідної умови для нарахування та виплати такої винагороди.

При цьому суди не взяли до уваги витяги з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01 травня 2022 року №10/10 дск (том 1), від 31 серпня 2022 року №10/10 (том 2), зазначаючи, що такі документи самі по собі є достатнім доказом для виплати позивачу спірної додаткової винагороди.

Крім того, суди указали, що на підставі рапортів начальника прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення ОСОБА_2 від 23 квітня 2022 року №Вх.№Р-3615, від 07 червня 2022 року №Вх.№Р-5777-22, від 23 серпня 2022 року №Вх.№Р-8600-22 позивачу була виплачена збільшена додаткова винагорода пропорційно кількості днів його безпосередньої участі в бойових діях, зокрема за періоди з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року, з 27 травня 2022 по 27 травня 2022 року.

Не погоджуючись із такими висновками, позивач наголошує, що суди неправильно застосували положення наведених наказів Держприкордонслужби, зокрема в частині тлумачення вимог щодо документального підтвердження права на додаткову винагороду у тих періодах, коли зазначеними нормативними актами було врегульовано порядок та умови її виплати.

Також суди помилково кваліфікували діяльність позивача виключно як охорону державного кордону, не врахувавши особливості виконання завдань в умовах воєнного стану та положення пунктів 2 відповідних наказів Держприкордонслужби, а також не вжили достатніх заходів для повного, всебічного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, формально підійшовши до оцінки наданих доказів, зокрема витягів з журналів службово-бойових дій та наданих рапортів.

Окрім цього, суди не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2025 року у справі №620/17970/23 та від 06 березня 2025 року у справі №620/18189/23.

Касаційне провадження відкрито за підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, у зв`язку з відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування положень наказів Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року № 164-АГ, від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року № 628/0/81-22-АГ, а також з огляду на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у наведених постановах.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також перевіряючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

Верховний Суд вже неодноразово висловлював позицію щодо застосування зазначених наказів Адміністрації Держприкордонслужби. Зокрема, у постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 120/12613/23 Верховний Суд зазначив, що у переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.

Верховний Суд звернув увагу, що згідно з наказом № 164-АГ підставою для виплати додаткової винагороди є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

Процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3), згідно з наказом № 164-АГ, здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. Начальники органів ДПСУ зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відрядженні військовослужбовці, про їх участь у бойових діях (додаток № 2).

Виходячи з наведених положень наказу № 164-АГ, Верховний Суд дійшов висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть якщо надані позивачем документи не повністю відповідають вимогам Наказу № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.

Водночас Верховний Суд зауважив, що накази № 392/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ змінили підхід до визначення «безпосередньої участі» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань порівняно з наказом № 164-АГ, який діяв до 01 липня 2022 року. При цьому, хоч перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним, наказ № 392/0/81-22-АГ ввів додаткові вимоги щодо підтвердження участі у бойових діях, вимагаючи надання сукупності документів замість одного, як це було передбачено наказом № 164-АГ. Зокрема, наказ № 392/0/81-22-АГ вимагає надання сукупності документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та додаткової довідки за встановленою формою. Натомість наказ № №628/0/81-22-АГ допускає альтернативність у наданні документів для підтвердження участі.

Підсумовуючи, Верховний Суд констатував, при оцінці доказів, що підтверджують право особи на додаткову винагороду, необхідно враховувати зміни, внесені наказами № 392/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ, і оцінювати надані документи відповідно до їхніх вимог. Лише на основі такого підходу можна об`єктивно визначити, чи має особа право на отримання додаткової виплати згідно з оновленими критеріями та процедурами.

У цій справі встановлено, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України на посаді начальника розвідувальної прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ).

Позивач зазначав, що протягом періоду з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року він брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконуючи бойові завдання у складі вогневих груп. У зв`язку з цим він вважав, що має право на додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн відповідно до Постанови №168 за спірний період. На підтвердження своїх доводів позивач надав витяги з журналів службово-бойових дій та рапорти начальника прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення капітана ОСОБА_2 .

Відповідач, своєю чергою, заперечував, що позивач брав участь у і заходах, які підпадають під визначення «безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах» відповідно до наказів Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ, від 30 липня 2022 року №392/0/81-22-АГ та від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ, запевняв, що діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність в діях відповідача ознак протиправної поведінки. Такий висновок суди обґрунтували тим, що за періоди служби з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року, з 27 травня 2022 по 27 травня 2022 року позивачу була виплачена спірна додаткова винагорода, тоді як за періоди з 05 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 26 травня 2022 року, з 28 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року в матеріалах справи відсутнє належне документальне підтвердження безпосередньої участі позивача в бойових діях та заходах.

Водночас зазначений висновок судів попередніх інстанцій є передчасним.

Суди попередніх інстанцій не відповіли на головне питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися з цим позовом до суду. Йдеться про те, які саме завдання і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року та чим це підтверджується.

Як випливає з мотивувальної частини судових рішень, суди обох інстанцій під час оцінки спірних правовідносин орієнтувалися на пояснення відповідача про те, що позивач у зазначений період здійснював виконання службових обов`язків з охорони державного кордону України.

Проте суди залишили без уваги надані позивачем витяги з журналів службово-бойових дій, згідно з якими позивач здійснював заходи в складі мобільної вогневої групи. Водночас суди не з`ясували які конкретно завдання виконував позивач, де це відбувалося, та в чому полягала їх специфіка.

Слід враховувати, що в умовах воєнного стану оцінка завдань, які виконує військовослужбовець, потребує особливої уваги. Якщо в мирний час певне завдання може розглядатися як звичайна складова «оперативно-службової діяльності» органу Держприкордонслужби, то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. У зв`язку з цим важливо встановлювати конкретні обставини виконання завдань, їхню характерну специфіку, місце та умови виконання тощо, щоб правильно оцінити обсяг і характер службових обов`язків військовослужбовця у період воєнного стану. Аналогічну позицію висловлював Верховний Суд у постановах від 13 березня 2025 року у справі № 620/17970/23, від 06 березня 2025 року у справі № 620/18189/23, на які посилається скаржник.

Тобто, якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу, але не виконував бойових завдань чи інших завдань, які в розумінні пункту 1 Постанови № 168 дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 000,00 грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу.

Без уваги судів залишилися обставини того, що за періоди з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року, з 27 травня 2022 по 27 травня 2022 року, що охоплюються цим позовом, позивачу було нараховано та виплачено підвищену додаткову винагороду до 100 000,00 грн на місяць, що суди попередніх інстанцій визнали підтвердженими.

У цьому зв`язку суди не встановили, які саме бойові завдання виконував позивач у період з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 04 квітня 2022 року, з 27 травня 2022 по 27 травня 2022 року та не порівняли цих обставин із обставинами, що мали місце в періоди з 05 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 26 травня 2022 року, з 28 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Також суди не з`ясували, чи складалися рапорти про участь у виконанні бойових завдань стосовно позивача за періоди його служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) з 05 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 26 травня 2022 року, з 28 травня 2022 року по 31 грудня 2022 року. Такі рапорти згідно з наказами Адміністрації Держприкордонслужби, є одним із визначених документів, на підставі яких здійснюється підтвердження участі у бойових діях та заходах.

Крім того, суди не врахували, що згідно з витягом з журналу службово-бойових дій прикордонної застави вогневої підтримки та інженерного забезпечення від 01 травня 2022 року №10/10 дск (том 1), який суди відхилили як доказ безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах, позивач 27 травня 2022 року виконував завдання у складі мобільної вогневої групи та за вказаний день (27 травня 2022 року) йому було нараховано та виплачено спірну додаткову винагороду. Цей витяг також містить відомості про виконання позивачем аналогічних завдань у інші періоди, які суди не дослідили.

У постанові від 05 грудня 2024 року у справі №200/1347/24 Верховний Суд наголошував, що відповідно до статей 2, 9 КАС України адміністративний суд зобов`язаний вжити визначені законом заходи для з`ясування всіх обставин у справі, зокрема щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд не вправі обмежуватися пасивним прийняттям та розглядом доказів, поданих сторонами, а зобов`язаний за власною ініціативою досліджувати важливі для прийняття рішення з правового спору фактичні обставини, залучати їх до провадження та визначати їх правдивість.

Тобто адміністративний суд, поряд із забезпеченням процесуальної рівності сторін у наданні доказів для доведення їх тверджень, зобов`язаний брати на себе ініціативу під час розгляду справи. Такий підхід включає обов`язок адміністративного суду здійснювати активні процесуальні дії для забезпечення повного та всебічного розгляду справи, керуючись встановленими процесуальним законом механізмами.

У вимірі обставин справи, з яких виник спір, суди попередніх інстанцій якраз і мали би з`ясувати, які завдання/заходи у такому разі виконував/здійснював позивач в заявлений період, стосовно якого відповідач висловив заперечення щодо наявності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн.

Власне, завданням суду в цій адміністративній справі є з`ясування того, а чи могло статися так, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у бойових діях та заходах у документах, які є підставою для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Оскільки суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, Суд уважає передчасними їхні висновки щодо відсутності підстав для задоволення цього позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

За правилами пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

За частиною другою статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).

За описаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду судам необхідно взяти до уваги викладене в мотивувальній частині цієї постанови, установити наведені в ній обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, надати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року скасувати.

Справу №620/15253/23 направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Чернігівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач судді А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько І.В. Желєзний