Справа № 440/13231/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 р.Справа № 440/13231/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025, (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) по справі № 440/13231/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.07.2024:

- № 1-1601, яким стягнуто податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 р. за нежитлову будівлю (свинарника з артскважиною) за адресою: АДРЕСА_1 площею 909,20 кв.м. на суму 19 699,23 грн;

- № 1-1601, яким стягнуто податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 р. за нежитлову будівлю (свинарника з артскважиною) за адресою: АДРЕСА_1 площею 909,20 кв.м. на суму 60 916,40 грн;

- № 1-1601, яким стягнуто податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 р. за нежитлову будівлю (телятника з надбудовою літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 , площею 2 586,40 кв.м. на суму 168 116,00 грн;

- № 1-1601, яким стягнуто податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 р. за нежитлову будівлю (телятника з надбудовою літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 , площею 2 586,40 кв.м. на суму 173 288,80 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що є фізичною особою-підприємцем з видом діяльності розведення великої рогатої худоби молочних порід, має у власності нежитлові будівлі (свинарник та телятник), які використовуються ним для розведення свійських тварин та не здаються в оренду, лізинг чи позичку.

Отже, сільськогосподарські будівлі використовуються сільськогосподарським виробником, а тому останні не є об`єктами оподаткування згідно пп. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПК України.

Водночас, податковим органом не враховано вищенаведені обставини та помилково нараховано позивачу грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022, 2023 рік.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 позов задоволено.

ГУ ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просило його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано відсутність у матеріалах доказів на підтвердження того, що позивач у 2022, 2023 рр. займався виробництвом сільськогосподарської продукції, її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснював операції з її постачання, тобто був саме товаровиробником.

Водночас, визначальним для отримання відповідної пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є використання такого майна, як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури, в межах сільськогосподарських потреб.

З урахуванням наведеного, вважає, що ОСОБА_1 має сплачувати податки на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальних підставах.

При цьому, зауважує, що ОСОБА_1 не звертався до контролюючого органу для проведення звірки даних за наслідками якої ГУ ДПС здійснило б перерахунок сум податку у випадку виявлення розбіжностей між даними, наявними у відповідача та наданими позивачем.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином .

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, основним видом діяльності якого є розведення великої рогатої худоби молочних порід, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач є власником нежитлових приміщень:

- свинарника з артскважиною А1, загальною площею 909,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 27.09.2022, ;

- телятника з надбудовою літ. А-2, загальною площею 2 586,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 07.09.2020, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України відносно позивача складені податкові повідомлення рішення від 31.07.2024, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту нежитлової нерухомості:

- за 2022 р.:

№ 1-1601 в розмірі 19 699,23 грн щодо нежитлової будівлі (свинарника з артскважиною) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 909,20 кв.м.;

№ 1-1601 в розмірі 168 116,00 грн щодо нежитлової будівлі (телятника з надбудовою літ. А-2) за адресою: Полтавська область, с. Гора, вул. Фермівська, 10, А-2, загальною площею 2 586,40 кв.м.;

- за 2023 р.:

№ 1-1601 в розмірі 60 916,40 грн щодо нежитлової будівлі (свинарника з артскважиною) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 909,20 кв.м.;

№ 1-1601 в розмірі 173 288,80 грн щодо нежитлової будівлі (телятника з надбудовою літ. А-2) за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 2 586,40 кв.м.

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а тому на нього розповсюджується податкова пільга, визначена п.п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Таким чином, податкові повідомлення рішення, прийняті контролюючим органом є протиправними.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. 266.2.1 ст. 266 ПК України).

За змістом пп. «ж» п. 266.2.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

З 1 січня 2019 року відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналізуючи наведені вище приписи норми підпункту «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, колегія суддів зазначає, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Саме такі висновки щодо застосування норм права було неодноразово викладено у постановах Верховного Суду, зокрема від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17, від 09 травня 2023 року у справі № 380/10802/22.

Так, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 р. № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.5 будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші.

Судом встановлено, що належні на праві приватної власності позивачу нежитлові будівлі свинарник з артскважиною А1, загальною площею 909,2 кв.м, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, вул. Фермівська, буд.13; телятник з надбудовою літ. А-2, загальною площею 2 586,4 кв.м, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, вул. Фермівська, буд.10. використовується позивачем у господарській діяльності розведення великої рогатої худоби молочних порід, зокрема в 2022-2023, що підтверджено заявкою-договором від 12.09.2022 на замовлення послуг з перевезення кукурудзи, товарно-транспортною накладною від 12.09.2022, накладною на придбання соняшнику, фотокартками наявності великої рогатої худоби.

Також, до суду апеляційної інстанції позивачем надано договори про передачу позивачу на утримання тварин (баранів, вівць, ягнят у кількості 55 штук, гусей, каченят у кількості 14 штук, телят (биків та телиць) у кількості 12 голів, телят та кіз у кількості 35 штук.) від 21.09.2021, від 15.06.2022, від 25.04.2022, від 10.04.2023.

Дослідивши надані докази , колегія суддів вважає, що останні підтверджують, що власник об`єктів нерухомості є сільськогосподарським товаровиробником та об`єкти нерухомості призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Отже, судом першої інстанції вірно зазначено про надання позивачем належних та достатніх доказів, які підтверджують факт безпосереднього використання ним вищезазначених об`єктів нерухомості у сільськогосподарській діяльності.

Доводи апелянта про відсутність відомостей про використання позивачем у 2022, 2023 р. спірних приміщень в господарській діяльності не спростовує висновків суду першої інстанції щодо використання позивачем належних йому на праві власності будівель для ведення сільськогосподарської діяльності, що підтверджено під час судового розгляду належними доказами.

Доказів того, що спірна нерухомість здається позивачем в оренду чи лізинг відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Доводи апелянта щодо наявності у позивача права на звернення до контролюючого органу з метою надання відповідних документів та проведення звірки щодо об`єктів оподаткування, яке ним не реалізоване, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки звернення до податкового органу є правом, а не обов`язком платника податків.

Колегія суддів зауважує, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України покладається на відповідача.

Відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, належні позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення та впродовж 2022, 2023 р. використовувались ним у будь-який інший, відмінний від сільськогосподарської діяльності спосіб.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні нежитлові будівлі не є об`єктами оподаткування, відповідно до п. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 440/13231/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 12.12.2025 року