Справа № 200/6866/24
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/6866/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В. , Сіваченка І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 р. у справі № 200/6866/24 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій та бездіяльність протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу для призначення та обчислення пенсії за віком з моменту її призначення періоду військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024;

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не врахування грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, вказаного у довідках Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2024 № 15/136, від 26.06.2024 № 15/137 під час розрахунку пенсії з моменту її призначення;

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обчислення пенсії у зменшеному розмірі з моменту її призначення; визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати пенсії у зменшеному розмірі з моменту її призначення;

-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу для призначення та обчислення пенсії за віком з моменту її призначення період військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024;

-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області врахувати грошове забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, вказане у довідках Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2024 № 15/136, від 26.06.2024 № 15/137, під час розрахунку пенсії з моменту її призначення;

-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати розмір пенсії за віком, з урахуванням страхового стажу, набутого за період військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також з урахуванням сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, вказаного у довідках Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески від 26.06.2024 № 15/136, від 26.06.2024 № 15/137;

-зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити пенсію за віком у перерахованому розмірі з моменту її призначення, з урахуванням вже виплачених сум.

13 листопада 2024 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року задоволено частково, а саме судом:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також не врахування щомісячних сум грошового забезпечення, вказаних у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137 під час призначення пенсії за заявою від 10.07.2024 та при її обчисленні з 10.07.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 10.07.2024 обчисливши її із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також із врахуванням грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

13 червня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 200/6866/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2025, ГУ ПФУ в Хмельницькій області зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 10.07.2024 обчисливши її із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також із врахуванням грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду управлінням здійснено перерахунок пенсії, однак датою, з якої його проведено перерахунок, є дата набрання законної сили рішення по справі. Зазначає, що за умови здійснення перерахунку пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням (а саме з 29.05.2025), залишається не відновленим право на отримання пенсії у належному розмірі за період з 10.07.2024 (тобто з дати подання заяви, дати призначення пенсії) до 29.05.2025.

Просив роз`яснити рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 по справі № 200/6866/24, та вказати з якої дати ГУ ПФУ в Хмельницькій області зобов`язано виконати дії, визначені резолютивною частиною рішення, а саме здійснити перерахунок пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про роз`яснення рішення суду.

В обґрунтування скарги зазначено, що резолютивна частина рішення є незрозумілою та неясною в частині дати, з якої ГУ ПФУ в Хмельницькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії.

У резолютивній частині рішення суд визнав протиправною «бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також не врахування щомісячних сум грошового забезпечення, вказаних у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137 під час призначення пенсії за заявою від 10.07.2024 та при її обчисленні з 10.07.2024.»

Отже, згідно з рішенням, суд визнав, що протиправна бездіяльність ГУ ПФУ була допущена під час призначення та обчислення пенсії з 10.07.2024.

З 10.07.2024 порушується право позивача на отримання пенсії у належному розмірі. Відповідно для відновлення його порушеного права відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії саме з 10.07.2024.

Зобов`язальною частиною резолютивної частини рішення судом: «Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області … здійснити ОСОБА_1 … перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 10.07.2024 обчисливши її із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також із врахуванням грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137, з урахуванням раніше виплачених сум.».

Тобто зміст зобов`язальної частини резолютивної частини рішення не містить прямі посилання на дату, з якої ГУ ПФУ зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Таким чином, з одного боку зі змісту резолютивної частини рішення непрямо слідує, що ГУ ПФУ зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії саме з 10.07.2024. З іншого боку зобов`язальна частина резолютивної частини рішення не містить прямі посилання на 10.07.2024, як на дату, з якої ГУ ПФУ зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що резолютивна частина рішення є незрозумілою та неясною в частині дати, з якої ГУ ПФУ в Хмельницькій області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що суд у своєму рішенні визначив щодо порядку виконання судового рішення, а саме визнав протиправними дії управління щодо розрахунку сум пенсії з 10.07.2024 без урахування стажу та без отриманих в цей період сум грошового забезпечення, та зобов`язав здійснити відповідний перерахунок пенсії за заявою позивача. На думку суду рішення є чітким і зрозумілим.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно п. п. 1-3 ч. 5 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України, однією із складових частин постанови суду є резолютивна частина, в якій зазначається висновок суду про задоволення адміністративного позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подано для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні його неясності й викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Суд зазначає, що роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню та без такого роз`яснення його важко виконати, або існує значна ймовірність неправильного його виконання.

З наведеного вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. При цьому, механізм зазначеної статті не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення.

Таким чином, з огляду на зміст зазначеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, роз`ясненню підлягає судове рішення, яким суд вирішив спір по суті, яке підлягає виконанню, тобто, якщо воно впливає на права, обов`язки та інтереси учасників спірних правовідносин.

При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але із його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 803/3805/15, від 25 квітня 2018 року у справі № 484/538/16-а, від 25 червня 2018 року у справі № 826/24294/15.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі № 200/6866/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме судом:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також не врахування щомісячних сум грошового забезпечення, вказаних у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137 під час призначення пенсії за заявою від 10.07.2024 та при її обчисленні з 10.07.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 10.07.2024 обчисливши її із зарахуванням до страхового стажу періоду проходження військової служби з 01.01.2017 по 31.05.2024, а також із врахуванням грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 31.05.2024, що визначене у довідках Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 26.06.2024 №15/136, №15/137, з урахуванням раніше виплачених сум.

12 червня 2025 року в листі № 7406-6435/Г-03/8-2200/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено про виконання рішення суду по справі №200/6866/24, а саме про здійснений перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду 01.01.2017 по 31.05.2024, та про визначення розміру пенсії з урахуванням таких обставин 14923,35 грн.

Суд зазначає, що в резолютивній частині рішення суду достатньо зрозуміло та чітко визначено про протиправну бездіяльність відповідача під час призначення пенсії за заявою від 10.07.2024 та при її обчисленні з 10.07.2024 та зазначено про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії за заявою від 10.07.2024.

Порядок та строки перерахунку пенсії за заявою особи визначено у положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що в даному випадку відсутній предмет роз`яснення судового рішення, оскільки рішення прийнято на підставі досліджених судом доказів наданих сторонами, є зрозумілим та не створює перешкод в його виконанні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спірні відносини у цьому випадку є пов`язаними з неналежним на думку позивача виконанням відповідачем судового рішення.

Згідно із положеннями частин 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19, від 03 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18.

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 р. у справі № 200/6866/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 11 грудня 2025 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко