Справа № 460/4387/24
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 460/4387/24

адміністративне провадження № К/990/49035/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Яковенка М. М.,

суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фрост Рівне» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 460/4387/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Фрост Рівне» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Фрост Рівне» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 січня 2024 року № 3 та № 3.

2. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року позов задоволено.

3. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року змінено рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року в адміністративній справі № 460/4387/24, замінивши в абзаці третьому його резолютивної частини слова і цифри « 10 000,00 (десять тисяч гривень 00 копійок)» на слова і цифри « 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок)».

У решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року в адміністративній справі № 460/4387/24 залишено без змін.

4. Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року заяву ТОВ «Агро Фрост Рівне» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 460/4387/24 задоволено частково.

Стягнуто на користь ТОВ «Агро Фрост Рівне» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області 3 666,75 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 05 грудня 2024 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Також, не погоджуючись з додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року, 18 грудня 2024 року Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі.

7. Постановою Верхового Суду від 29 вересня 2025 року касаційні скарги Головного управління ДПС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року у незміненій частині, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року та додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду 20 листопада 2024 року - без змін.

8. Як вбачається з матеріалів справи, у відзивах на касаційні скарги представник позивача просив вирішити питання про стягнення з Головного управління ДПС у Рівненській області на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу за результатами касаційного перегляду справи.

9. Під час ухвалення постанови від 29 вересня 2025 року Верховним Судом питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.

10. 06 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду від ТОВ «Агро Фрост Рівне» надійшла заява про ухвалення в справі додаткового судового рішення, у якій просило стягнути на користь ТОВ «Агро Фрост Рівне» (Код за ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області () судові витрати на професійну правничу допомогу надану на стадії розгляду справи у суді касаційної інстанції в сумі 14 000 грн.

11. Ухвалою від 14 жовтня 2025 року Верховний Суд витребував матеріали судової справи із суду першої інстанції задля розгляду заяви ТОВ «Агро Фрост Рівне».

12. Відповідачем скеровано до Верховного Суду заперечення щодо задоволення заяви Товариства про ухвалення додаткового рішення в цій справі, у доводах яких податковий орган звертає увагу, що заявлена позивачем сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 14 000 грн. не відповідає критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, заявлена адвокатом позивача до відшкодування сума витрат не є співмірною із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності.

13. Після надходження матеріалів справи до суду касаційної інстанції заяву ТОВ «Агро Фрост Рівне» призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами відповідно до приписів частини третьої статті 252 КАС України.

14. Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення у цій справі та розподілу судових витрат, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, з огляду на таке.

15. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

16. Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

17. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

18. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

19. Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

20. Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

21. За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

22. Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

23. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

24. Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

25. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

27. За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

28. Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

29. Зважаючи на те, таку заяву заявлено представником позивача ще до ухвалення рішення Верховним Судом у цій справі, а відповідні докази подані представником позивача в межах п`ятиденного строку, колегія суддів уважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає розгляду і вирішенню.

30. Як свідчать матеріали справи, для підтвердження обсягу наданих послуг з професійної правничої допомоги та їхньої вартості в суді касаційної інстанції заявник надав такі документи:

ордер № 1157350 на надання правової допомоги ТОВ «Агро Фрост Рівне» адвокатом Лавренчук Т. В. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19 квітня 2024 року;

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 995;

договір про надання правової допомоги № б/н від 19 квітня 2024 року;

додаткова угода від 10 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № б/н від 19 квітня 2024 року;

звіт про надану правову допомогу по справі № 460/4387/24 від 01 жовтня 2025 року, відповідно до якого адвокат Лавренчук Т. В. надала послуги щодо аналізу касаційної скарги Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року по справі № 460/4387/24 та підготовку відзиву на касаційну скаргу/подання її через підсистему «Електронний суд». Обсяг витраченого адвокатом часу склав 3 год; аналіз касаційної скарги Головного управління ДПС у Рівненській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року по справі № 460/4387/24 та підготовку відзиву на касаційну скаргу/подання її через підсистему «Електронний суд». Обсяг витраченого адвокатом часу склав 2 год.

рахунок від 01 жовтня 2025 року на оплату гонорару за правову допомогу в судовій справі № 460/4387/24 (стадія касаційного оскарження).

31. Як вже було зазначено вище, за правилами частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

32. Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

33. Відповідно до практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

34. Аналогічний підхід зазначений і у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі № 520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі № 521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі № 826/13244/16.

35. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат Верховний Суд враховує, що загальний обсяг часу, витраченого на надання правничої допомоги ТОВ «Агро Фрост Рівне» по справі № 460/4387/24 відповідно до звіту про надану правову допомогу станом на 01 жовтня 2025 року складає 5 годин. Водночас, справа № 460/4387/24 не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання. Предмет спору у цій справі не є складним, така категорія адміністративних справ є поширеною, у даній категорії справ Верховним Судом вироблено сталу судову практику, а отже, не потребує витрат та значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги, касаційний розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження.

36. Щодо такої послуги, як підготовка та складання відзиву на касаційну скаргу, слід зазначити, що за приписами КАС України здійснюється на власний розсуд особи, яка надає правничу допомогу та не є обов`язковою. Відповідно до положень статті 134 КАС України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

37. Таким чином, колегія суддів вважає, що сума заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, та неспівмірні з виконаною роботою в суді касаційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.

38. З огляду на це, Суд зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14 000 грн є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

39. Наведене свідчить про відсутність підстав до задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку із касаційним переглядом справи.

40. Отже, заяву про ухвалення додаткового судового рішення слід залишити без задоволення.

41. При розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, варто взяти до уваги позицію ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії». Так, ЕСПЛ наголосив, що відшкодовуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

42. Як зазначено ЄСПЛ у п. 268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (Заява № 19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були Фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим».

43. Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано ЄСПЛ у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 134, 139, 252 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Фрост Рівне» у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 460/4387/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко

Судді І. А. Васильєва

О. О. Шишов