Справа № 160/18889/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняБеседі Г.Р.
представник позивача представник відповідача представник третьої особи не з`явився (повідомлений належним чином) Ховриш О.А. Гриценко Д.В.
30 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він не погоджується з порушеннями суб`єкта містобудування вимог містобудівного законодавства, у зв`язку з чим останній подав скаргу від 09.02.2025 року та просив провести позапланову перевірку невідповідності будівництва погодженій містобудівній документації, до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності зупинити підготовчі та будівельні роботи.
Відповідач провів комісійний розгляд скарги, за результатами якого склав відповідний акт та зазначив, що під час перевірки порушень не виявлено.
Позивач не погоджується з висновками, оскільки землі прибережної захисної смуги є землями водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та режим обмеженої господарської діяльності.
Таким чином, на думку позивача, оскаржуваний акт не містить мотивувальної частини, що є достатніми підставами для його скасування та підставами для проведення позапланової перевірки невідповідності будівництва погодженій містобудівній документації, до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності зупинити підготовчі та будівельні роботи. Вказане вище стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 07 липня 2025 року суд відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
22.07.2025 року відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що в своїй роботі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради керується діючим законодавством України.
Існує вичерпний перелік питань, які підлягають перевірці під час проведення планових або позапланових перевірок в сфері містобудівної діяльності з метою здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради із скаргою про порушення суб`єктами містобудування вимог містобудівного законодавства. Де зазначив перелік питань, на які він хотів звернути увагу.
Під час проведення позапланової перевірки на вищевказаних об`єктах містобудування встановлена їх відповідність містобудівній, проектній та експертній документації.
Таким чином, позапланова перевірка проводилася на всіх земельних ділянках, зазначених ОСОБА_1 у скарзі від 09.02.2025, яка надійшла до управління 10.02.2025 та зареєстрована за вх. № 13/10, а отже, на сьогодні підстав для звернення до суду з позовом про скасування права ТОВ «Ріверсайд» на виконання будівельних робіт в управління немає.
Крім того, до повноважень управління не належать повноваження щодо порядку користування земельними ділянками.
Ухвалою від 03 вересня 2025 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 16.09.2025 о 11:00 год.
05.08.2025 року на адресу суду надійшли пояснення представника ТОВ «РІВЕРСАЙД.», де останній вказав, що позивач не довів порушення його прав, а самі позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними і допустимим доказами.
В квітні 2025 року саме за відповідним зверненням ОСОБА_1 органом ДАБК була проведена позапланова перевірка на об`єкті будівництва, замовником якого є ТОВ «РІВЕРСАЙД.», яка проводилась з дозволу відповідного Міністерства, та під час проведення якої встановлено, що порушення при забудові ТОВ «РІВЕРСАЙД.» земельних ділянок відсутні.
Третя особа вважає, що в даному випадку відповідач не допустив бездіяльності, оскільки відповідач провів відповідну позапланову перевірка в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а незгода позивача з результатами позапланової перевірки, не є достатньою підставою для проведення повторної позапланової перевірки всупереч встановленої законодавством України процедури, тобто за відсутності рішення Міністерства розвитку громад та територій України як передбачено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» від 13.03.2022 року № 303.
Суд переніс розгляд справи на 02.10.2025.
Суд переніс розгляд справи на 27.10.2025, 17.11.2025.
31.10.2025 року Державна екологічна інспекція Придніпровського округу на виконання вимог ухвали від 16 вересня 2025 року надала пояснення, де вказала, що відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), яке затверджено наказом Держекоінспекції України від 24.02.2023 року №40, до повноважень Інспекції належить здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.
Відстань земельної ділянки до водного об`єкта визначається відповідно до вимог Водного кодексу України (статті 87-98) та землевпорядної документації.
Визначення відстані земельної ділянки до водного об`єкта здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо встановлення водоохоронної зони та пребрежно-захисної смуги, який затверджують органи місцевого самоврядування.
Площу накладання земельних ділянок на прибережно-захисні смуги визначають органи місцевого самоврядування на основі затверджених проектів землеустрою, які враховують нормативи щодо ширини прибережних захисних смуг, встановлені законодавством.
Проведення вимірів відстані земельних ділянок та площ земельних ділянок на місцевості здійснюється кваліфікованими спеціалісти на проведення відповідних робіт (інженери-геодезисти).
Державна екологічна інспекція Придніпровського округу зазначає, що визначення відстані земельної ділянки до водного об`єкта, меж водоохоронної зони та прибережно-захисної смуги не належить до повноважень Інспекції. Інспекція, у свою чергу, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства, але не уповноважена визначати межі чи проводити вимірювання земельних ділянок.
10.11.2025 року Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на виконання вимог ухвали від 16 вересня 2025 року надала пояснення, де вказала, що відстань знаходження земельних ділянок та площі накладення земельних на прибережно-захисні смуги (землі водного фонду) до води дренажного каналу водного каналу Лівобережній в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро у районі провулку широкого можливо визначити лише за результатами проведення топографо-геодезичних робіт на місцевості з відповідним обладнанням., у зв`язку із зазначеним можливість здійснення заходів державного контролю за використанням та охороною земель відсутня.
12.11.2025 року Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами надало пояснення, в яких вказало, що не визначені форми обміну інформацією та процедура взаємодії містобудівного кадастру з Державіним земельним кадастром та іншими інформаційними системами, з урахуванням чого надати витребувану ухвалою від 16 вересня 2025 року інформацію, за наявними матеріалами містобудівного кадастру не можливо.
Суд переніс розгляд справи на 02.12.2025.
Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений налженим чином.
Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог заперечував.
Представник третьої особи в судовому засіданні просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Усною протокольною ухвалою суд в судовому засіданні докази позивача від 29.11.2025 року долучив до справи, проте не приймає їх до уваги, оскільки запитуванні питання стосуються відведенням та порядком користування земельними ділянками, що не є предметом спору у цій справі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши представників сторін, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.
10.02.2025 позивач подав до відповідача скаргу від 09.02.25 про порушення суб`єктами містобудування вимог містобудівного законодавства, згідно до якої просив:
«1.У районі провулку Широкого у м. Дніпро провести позапланову перевірку щодо:
- невідповідності будівництва погодженій містобудівній документації та невідповідність будівельним роботам цільовому призначенню земельних ділянок;
- проведення будівельних робіт у прибережній захисній смузі (землі водного фонду) плесо Ломівське (у т.ч. щодо насипу, збільшення прибережної захисної смуги) і водного дренажного каналу без отримання відповідного дозволу (дозволів) та без погодження проекту Державним агентством водних ресурсів України регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області;
- проведення підготовчих, будівельних робіт, щодо поглиблення та розширення водного дренажного каналу; - проведення будівельних робіт (риття водної траншеї) поза межами території будівництва для відводу води з водного дренажного каналу;- відсутність у ТОВ «Ріверсайд.» та ТОВ «Концепт Девелопмент ліцензій (дозволів) на проведення будівельної діяльності (відповідних будівельних робіт згідно до змісту скарги);
- відсутності укриття у котеджному комплексі «Concept Riviera»;
- недотримання вимог пожежної безпеки через відсутність кругового проїзду та звуження пожежного проїзду у котеджному комплексі «Concept Riviera»;
- розміщення відкритого паркінгу під апартаментами у котеджному комплексі «Concept Riviera»;- відсутність схеми руху пішоходів як на збудованому об`єкті у котеджному комплексі «Concept Riviera» так і прилеглій території;
- відсутність схеми заїзду транспорту до індивідуальних будинків у житловому комплексі якій будується;- дотримання висотності збудованих (які будуються) будинків тим даним які містяться у містобудівних умовах і обмеженнях.
3. До усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності зупинити підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання.
5. Розгляд даної скарги провести з завчасним повідомленням мене та за моєю участю.»
27.02.2025 управлінням були направлені лист № 1/1-5 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо надання дозволу на позапланові заходи державного архітектурно - будівельного контролю на об`єкти за адресою: у районі провулку Широкого, м. Дніпро та лист № 9/2-22 ОСОБА_1 з повідомленням про дії управління по його скарзі від 09.02.2025.
Тобто, відповідачем позапланова перевірка проводилася на всіх земельних ділянках, зазначених ОСОБА_1 у скарзі від 09.02.2025, яка надійшла до управління 10.02.2025 (зареєстрована за вх. № 13/10), та під час проведення позапланової перевірки на вищевказаних об`єктах містобудування встановлена їх відповідність містобудівній, проектній та експертній документації.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).
Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.
Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Правове регулювання спірних правовідносин унормовується Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та прийнятим на його виконання Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі також - Порядок № 553).
Відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Аналогічні підстави для проведення позапланової перевірки визначені і Порядком № 553 у пункті 7.
З урахування наведеного, можна зробити висновок, що відповідач вчинив дії стосовно перевірки об`єкта будівництва, за результатами якої склав акт.
Слід зазначити, що акт перевірки є документом, що фіксує результати діяльності відповідальних осіб (відповідача у справі), підтверджує факт перевірки, виявлені порушення або їх відсутність, і слугує підставою для подальших дій, таких як подання заперечень чи притягнення до відповідальності.
Отже, акт перевірки від органу архітектурно-будівельного контролю є доказом вчинення певних дій (або бездіяльності), що стосуються діяльності відповідача (забудовника, власника, управителя), оскільки цей акт фіксує результати інспекції щодо дотримання ним норм будівництва та містобудування, що може стати підставою для притягнення до відповідальності чи застосування заходів впливу.
Стосовно тверджень позивача про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду (контролю) питань, обставин, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 09.02.2025, про порушення суб`єктами містобудування вимог містобудівного законодавства, то суд вказує, що у разі не погодження з висновками акту перевірки позивач не позбавлений права подати заперечення на висновки акту перевірки або скаргу.
Заперечення на акт перевірки архівно-будівельного контролю - це письмовий документ, де спростовуєте висновки перевірки, вказуючи на неправильне застосування норм, невраховані обставини, процедурні порушення та додаючи підтверджуючі документи, який подається протягом 10 днів до контролюючого органу.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, з викладеного, суд робить висновок, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В спірному випадку, суд вважає, що відповідач не допустив бездіяльність, оскільки відповідач провів відповідну позапланову перевірку в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а незгода позивача з результатами позапланової перевірки, не є достатньою підставою для проведення повторної позапланової перевірки всупереч встановленої законодавством України процедури.

Як видно з матеріалів перевірки, відповідач в межах своєї компетенції перевірив усі питання, що ставилися у скарзі позивача, і висновки викладені в акті перевірки.

Суд критично оцінює доводи позивача, що відповідач не перевірив усі об`єкти зазначені у дозвільних документах: ДП90 від 25.02.25; ДП71 від 05.03.25; ДП44 від 08.07.23, оскільки дозвільний документ НОМЕР_2 є декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, тобто, на цьому об`єкті містобудування будівельні роботи вже не ведуться, тому відсутні підстави для здійснення державного архітектурно будівельного контролю на об`єкті містобудування, зазначеному у декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП90; дозвільний документ НОМЕР_4 є повідомленням про початок виконання підготовчих робіт, в якому зазначені тіж самі об`єкти містобудування, що й у декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП90, тобто, повідомлення про початок виконання підготовчих робіт ДП44 вже вичерпало свою дію, тому станом на момент проведення позапланової перевірки ці об`єкти вже введені в експлуатацію, будівельні роботи не ведуться, а відтак не підлягають перевірці; дозвільний документ НОМЕР_3 є повідомленням про початок виконання будівельних робіт, в якому зазначено, що об`єкт містобудування розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:496:0135 , де позапланова перевірка проведена на об`єкті містобудування в тому числі й зазначеному у повідомлені про початок виконання підготовчих робіт.

Окрім того, в управлінні відсутні повноваження перевірки порядку користування земельними ділянками.

Відтак Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради не допустило порушень прав та інтересів позивача, адже рішення про проведення перевірки в межах своєї компетенції приймає Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради виходячи з обґрунтованості такого звернення (ці повноваження є дискреційними).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 № 814/2467/17.

Також необхідно зважати на те, що з огляду на положення ст.2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд зробив висновок про відмову в задоволенні, як таких, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судові витрати не підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (вул. Січеславська Набережна, 29А, м. Дніпро, 49000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «РІВЕРСАЙД.» (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 37 ). про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 грудня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук