Справа № 607/25568/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12.12.2025 Справа №607/25568/25 Провадження №2-а/607/898/2025
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

встановив:

06.12.2025 шляхом поштового відправлення позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому просить: визнати поважним та поновити строк на подання позовної заяви; визнати протиправним та скасувати постанову №61/1226 про адміністративне правопорушення від 25.07.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрити.

08.12.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із позовною заявою та додатками до неї, суддя вважає за необхідне зазначити таке:

відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 8 ст. 160 КАС України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Водночас в порушення вказаних вимог закону позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У позовній заяві позивач зазначив, що на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій. На підтвердження цієї обставини до позовної заяви позивач долучив копію посвідчення учасника бойових дій, відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Водночас зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон).

У ст. 22 цього Закону передбачено, що ветерани війни та члени сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, члени сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України отримують безоплатну правничу допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом таких питань.

Статтею 12 Закону визначено перелік пільг учасникам бойових дій та особам, які належать до учасників бойових дій.

Вирішуючи питання про наявність пільг при стягненні судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (особи, яка належить до учасників бойових дій), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевірити, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав як учасників бойових дій.

Указані висновки про застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, предметом позову є вимога про поновлення строку на оскарження постанови, який пропущений з поважних причин, а також про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закриття провадження у справі. Підставами ж позову є те, що оскаржувана постанова винесена без належного повідомлення позивача про виклик, за відсутності доказів вручення йому повістки та без його участі, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Позивач перебував на військовому обліку та своєчасно оновлював дані, а строки оскарження постанови були пропущені з поважних причин, оскільки про постанову він дізнався лише після відповіді на адвокатський запит.

У судді відсутні підстави вважати, що справа пов`язана із порушенням прав позивача як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Про будь-які інші підстави звільнення від сплати судового збору позивач у позовній заяві не вказує та докази наявності таких підстав не надає.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Так, 18.03.2020 Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №543/775/17, яка є останньою правовою позицією щодо питання сплати судового збору у даній категорії справ, де дала роз`яснення, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такі висновки Великої Палати Верховного Суду суд першої інстанції зобов`язаний враховувати відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Станом на дату подання позову 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 605,60 грн.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за подачу до суду позовної заяви у розмірі 605,60 грн та надати суду оригінал документу про сплату судового збору.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Загальним правилом ст. 289 КУпАП також передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Зі змісту долученої позивачем до позову копії протоколу №60/2327 про адміністративне правопорушення від 24.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:00 25.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №204(102), що стверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Тобто позивач був обізнаний, що 25.07.2025 стосовно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, однак на розгляд справи він не з`явився.

У відповідності до ст. 268 КУпАП справу про адміністративне правопорушення розглянуто 25.07.2025 керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою №61/1226 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17 000,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що 01.12.2025 адвокат Денис А.І. отримав відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. №8127 від 26.11.2025 з копією постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 25.07.2025 №61/1226 та додатками. Таким чином, про існування та зміст оскаржуваної постанови позивач дізнався 01.12.2025 (копія адвокатського запиту та відстеження поштового відправлення долучено до позовної заяви). Позивач про розгляд справи не знав, жодним чином не був повідомлений про місце та час розгляду. Оскаржувана постанова була винесена без присутності позивача. Отже, про наявність такої постанови він не знав та не міг скористатися правом оскаржити її в зазначений строк. Таким чином, вважає, що ним пропущений строк оскарження постанови з поважних причин та просить поновити його.

З твердженнями позивача про те, що він лише 01.12.2025 з відповіді на адвокатський запит дізнався про існування оскаржуваної постанови та про розгляд справи не знав, жодним чином не був повідомлений про місце та час розгляду, суддя не погоджується, оскільки, як встановлено, ОСОБА_1 під особистий підпис був повідомлений, що розгляд справи відбудеться о 16:00 25.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №204(102), а отже, повинен був вживати розумних заходів для з`ясування стану адміністративного провадження та притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності за результатами такого провадження.

Водночас відсутність належних відомостей про надіслання відповідачем оскаржуваної постанови, згідно з наявними у матеріалах справи доказами, не спростовує того факту, що позивачу було відомо про те, що о 16:00 25.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №204(102), стосовно нього буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення.

Враховуючи приписи ст. 286 КАС України позовна заява мала бути подана протягом десяти днів саме з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З позовом до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач звернувся 01.12.2025, тобто пропустивши десятиденний строк на звернення до суду, оскільки оскаржувана постанова винесена 25.07.2025 (у той самий день, на який позивач був повідомлений про розгляд справи).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі № 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі № 580/1020/19.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищенаведене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків відповідно до цієї ухвали, а саме позивачу слід сплатити судовий збір за подання позовної заяви у сумі 605,60 грн, надати оригінал платіжного документу про сплату судового збору, вказати інші підстави (за наявності) для поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 3 ст. 169 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 286 КАС України, суддя

постановила:

позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня вручення йому копії ухвали суду, для усунення вказаних недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н. П. Воробель