Справа № 592/14017/25
Суддя: Косар А. І.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/591/605/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Косар А. І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 591/14017/25 про скасування рішення

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача Брайко Юлія Валеріївна

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2

вимоги позивача:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення СУ №1764/2025 від 24.06.2025 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

та установив:

ОСОБА_3 21.06.2025 було доправлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки він нібито перебував в розшуку. Як виявилося на місці, що в розшуку ОСОБА_3 не перебував, тобто його не законно (примусово) доставили до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Працівники Відповідача, змушували Позивача пройти на місці ВЛК, але останній насправді написав заяву по відмову, оскільки в нього з собою не було медичних документів. Відповідач відразу виніс протокол про адміністративне правопорушення СУ 1764/2025 від 21.06.2025, яка на руки не видавалася та усно повідомив про розгляд справи 24.06.2025. Позивач, не пам`ятаючи точну годину, на яку було призначено розгляд адміністративного правопорушення, близько 15 години прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_5 24.06.2025, але його не впустили оскільки була повітряна тривога, яка тривала з 14:51 по 19:53. Після відбою Позивач знову прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але повідомили, що вже не має юристів, а тому його справу ніхто не буде розглядати. І повідомили, що його викличуть листом та повідомлять наступну дату. Як наслідок, Відповідач розглянув справу без участі Позивача, не давши йому можливість надати пояснення, заперечення, докази чи скористатися правовою допомогою, окрім цього не направляв по пошті винесену постанову від 24.06.201. Вказані порушення є істотними, що дають підстави для скасування постанов про накладання адміністративного стягнення СУ №1764/2025 від 24.06.2025. Відповідачем були вчинені ряд порушень, та не законного притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності, винесена постанова про накладання адміністративного стягнення СУ №1764/2025 від 24.06.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 підлягає скасуванню, оскільки:

- Позивача не законно, безпідставно, примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Адміністративну справу розглянули без участі Позивача, не надавши йому можливість надати докази, пояснення, скористатися правовою допомогою, тощо;

- Відповідач зобов`язаний був перенести розгляд справи, оскільки неявка Позивача була з поважних причин та повідомити за 3 дні про місце, дату та час розгляду справи;

- Позивач не відмовляв в проходженні ВЛК, а зазначив про неможливість оскільки відсутні медичні документи;

- У оскаржуваній постанові відсутній час складання такої постанови та постанова не відповідає затвердженій формі;

- Постанова не направлялася Позивачу.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 в системі «Електронний Суд» подав до суду відзив, у якому зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_6 повністю не погоджується з вимогами Позивача та його представника, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Щодо законності доставлення (приводу) Позивача: твердження Позивача про незаконне та примусове доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 є хибним. Доставлення Позивача до ТЦК та СП було здійснено працівниками Національної поліції України, оскільки Позивач перебував у "розшуку" (фактично не з`явився за викликом, у зв`язку з чим ТЦК та СП направив звернення до органу поліції) як особа, що порушує правила військового обліку або законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Факт законної доставки (приводу) Позивача підтверджується Довідкою про доставлення (супроводження) громадянина до ТЦК та СП. Таким чином, дії щодо доставлення Позивача були вчинені на законних підставах та в межах повноважень. Доводи Позивача про невидачу йому копії протоколу та необізнаність про час і місце розгляду справи беззаперечно спростовуються наявними у матеріалах адміністративної справи доказами: Протокол про адміністративне правопорушення містить особисті підписи Позивача у відповідних графах зокрема про: роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП; ознайомлення з часом, датою та місцем розгляду адміністративної справи; отримання копії протоколу. Крім того, працівниками Відповідача з метою забезпечення прозорості процедури складання відносно Позивача адміністративних матеріалів здійснювався відеозапис, за допомогою відео-реєстратора, який є належним та допустимим доказом. На відеозаписі чітко зафіксовано, що: Позивач добровільно написав заяву про відмову від виконання законних вимог; його права, час, дата та місце розгляду справи були оголошені вголос; факт отримання ним копії протоколу підтверджено його підписом і відсутністю зауважень/заперечень у момент складання. Позивач був належним чином та своєчасно обізнаний про час, місце та дату розгляду справи, що підтверджується його підписом у протоколі та відеозаписом. Позивачем не було надано до чи після розгляду справи жодних клопотань чи повідомлень про неможливість явки з поважних причин, що спонукало б відкладенню розгляду справи. Твердження Позивача про не допуск його до приміщення ТЦК в день розгляду справи не підтверджені жодними допустимими доказами, а є лише його припущеннями та обраною позицією захисту, спрямованою на створення штучних підстав для оскарження. Таким чином, у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого Позивача, Відповідач мав законні підстави для розгляду справи за його відсутності. Твердження Позивача про те, що він "не відмовляв", а лише "зазначив про неможливість, оскільки не мав медичних документів", суперечить фактичним обставинам справи. Для встановлення ступеня придатності до військової служби Позивачу було запропоновано виконати свій обов`язок пройти військово-лікарську комісію (ВЛК) саме 21.06.2025. Категорична та свідома відмова Позивача від проходження військово-лікарської комісії, зафіксована у його письмовій заяві та підтверджена відеозаписом, а не звичайне прохання про перенесення огляду у зв`язку з відсутністю медичних документів, свідчить про умисне невиконання вимог закону і утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач мав реальну можливість пройти медичний огляд, а за потреби бути направленим на додаткове обстеження у встановленому законодавством порядку. Копія постанови була надіслана рекомендованим листом на адресу Позивача, що підтверджується квитанцією та копією конверта. Просив відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 вересня 2025 року адміністративну справу за позовом представника позивача Брайко Юлії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передати за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, відкрите провадження у справі за цим позовом, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.10.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив відповідача, в якому представник наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав грубого порушення прав позивача та на наступних порушеннях відповідача :

- Позивача не законно, безпідставно, примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- Адміністративну справу розглянули без участі Позивача, не надавши йому можливість надати докази, пояснення, скористатися правовою допомогою, тощо;

- Відповідач зобов`язаний був перенести розгляд справи, оскільки неявка Позивача була з поважних причин та повідомити за 3 дні про місце, дату та час розгляду справи;

- Позивач не відмовляв в проходженні ВЛК, а зазначив про неможливість оскільки відсутні медичні документи;

- У оскаржуваній постанові відсутній час складання такої постанови та постанова не відповідає затвердженій формі;

- Постанова не направлялася Позивачу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 грудня 2025 року відзив на позовну заяву від 16.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_7 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Брайко Юлії Валеріївни до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 про скасування постанови про адміністративне правопорушення повернуто відповідачу

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 СУ №1764/2025 від 24.06.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25500 грн. Суть правопорушення: у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що гр. ОСОБА_1 21.06.2025 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абз.4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП , в особливий період (а.с. 7). У постанові відсутня відмітка про направлення або вручення її позивачу.

Зазначене у постанові, є аналогічним викладеному у складеному протоколі серії СУ 1764 № 2025 від 21.06.2025 відносно позивача (а.с. 53).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з постановою СУ №1764/2025 стала відмова позивача від проходження ВЛК.

Нормами пункту 74 Порядку № 560 закріплено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилається в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з урахуванням вимог пункту 74-3 цього Порядку.

Особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

Направлення на медичний огляд військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в СБУ, а також військовозобов`язаних, які виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації в обраному ними підрозділі, органі, закладі, установі СБУ, здійснюється у порядку, визначеному Головою СБУ.

Додатком 11 Порядку № 560 визначено форму направлення, для встановлення придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби за станом здоров`я, у певному медичному закладі, у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Таким чином, з вищевказаного вбачається, що процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує:

- формування повістки про виклик військовозобов`язаного для проходження відповідного огляду та її вручення особі;

- видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку № 560;

- реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку № 560.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для проходження особою медичного огляду на військово-лікарській комісії є отримання особою відповідної повістки на проходження військово-лікарської комісії із зазначенням мети виклику - проходження ВЛК.

Відповідно до пункту 47 зазначеної постанови у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 41 вказаної постанови належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

На підтвердження оповіщення позивача про виклик для проходження ВЛК відповідачем надано копію направлення для встановлення придатності під час мобілізації, копію картки обстеження та медичного огляду, журнал реєстрації направлень на ВЛК та заяву позивача про відмову від проходження ВЛК (а.с. 54, 55).

Акта відмови від отримання позивачем повістки, відмови військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки відповідачем не надано.

Також відповідачем надано відео-запис з портативної боді-камери на якій зафіксовано лише факт написання позивачем заяви та факт вручення йому протоколу. Доведення акта відмови від отримання повістки, відмови військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки відеозапис не містить.

Надані докази не можуть вважатися такими, які підтверджують належне, у порядку, встановленому законом, оповіщення позивача про необхідність явки для проходження військово лікарської комісії. Відтак, наданими доказами не підтверджується факт неявки належним чином повідомленого військовозобов`язаного для проходження ВЛК.

Відповідачем надана суду заява відмови від проходження ВЛК.

Суд критично оцінює додану до відзиву на позов заяву відмови від проходження ВЛК ОСОБА_1 від 21.06.2025, оскільки не надано належних та допустимих доказів відмови позивачем від отримання такого документу як направлення на військово-лікарську комісію.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному конкретному випадку складені процесуальні документи стосовно ОСОБА_1 не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Вищевикладене свідчить про те, що уповноваженою особою ТЦК та СП не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, на яку накладається адміністративне стягнення, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у Постанові про накладення адміністративного стягнення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

За таких обставин винесення 24.06.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 оскаржуваної постанови СУ №1764/2025 не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 210-1 ч. 3 КУпАП поза розумним сумнівом.

Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на викладене, суд не надає детальної оцінки аргументам сторін по суті адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності згідно з оспорюваною постановою.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити, скасувати оскаржувану постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення, згідно пункту 3 частини третьої статті 286 КАС.

За матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір на суму 1211.20 грн, про що свідчать Виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Таким чином, оскільки суд першої інстанції за результатами розгляду даної справи дійшов висновку про задоволення позову та скасування постанови, то керуючись статтею 139 КАС, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_7 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1211.20 грн.

Керуючись ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення СУ №1764/2025 від 24.06.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_7 ЄДРПОУ: НОМЕР_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1211.20 грн.

Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за веб-адресою: http://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Брайко Юлії Валеріївни, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: м.Суми, вул. Захисників Сумщини, буд. 11.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_3 .

Суддя А. І. Косар