Справа № 420/26714/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/26714/24
Перша інстанція: суддя Хурса О. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025р. про повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича про визнання дій та бездіяльність протиправними,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Голови ВРП Усика Г.І., в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Голови ВРП Усика Г.І., який перебуваючи на посаді керівника колегіального органу, за відсутності безпосереднього керівника, у порушення ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» при наявність у нього реального та потенційного конфлікту інтересів не виконав обов`язок встановлений ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» та не звернувся не пізніше наступного робочого дня з повідомленням до Національне агентство з питань запобігання корупції про наявний конфлікт інтересів, щодо розгляду моєї заяви надісланої до ВРП від 7.07.2024;

- визнати протиправною бездіяльність Голови ВРП Усика Г.І., який перебуваючи на посаді керівника колегіального органу, за відсутності безпосереднього керівника, у порушення ст.30 ЗУ «Про запобігання корупції» при наявність у нього реального та потенційного конфлікту інтересів (відповідач у справі №420/31125/23 про стягнення моральної шкоди та визнання протиправними дій та бездіяльності) не залучив до прийняття рішення та відповідних дій інших працівників Вищої ради правосуддя;

- визнати протиправними дії Голови ВРП Усика Г.І., який перебуваючи на посаді керівника колегіального органу, за відсутності безпосереднього керівника, у порушення ст. ст. 28, 29, 30 ЗУ «Про запобігання корупції» при наявність у нього реального та потенційного конфлікту інтересів не вжив відповідні заходи, щодо врегулювання реального та потенційного конфлікту інтересів, розглянув мою заяву від 7.07.2024 на свою бездіяльність і відмовив мені у задоволені заяви листом за №23728/0/9-24 від 2.08.2024.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 7.10.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/26714/24.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2025р. заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ВРП Усика Г.І. про визнання дій та бездіяльність протиправними - повернуто без розгляду.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Приймаючи ухвалу про повернення заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем заява по своїй суті є одночасно заявою про зміну предмету та підстави позову, що є неприпустимим.

У даному випадку право позивача на доступ до суду в межах доповнених позовних вимог може бути реалізоване у спосіб подання ним нової позовної заяви, а не зміною предмету та підстав первинного позову.

Колегія суддів вважає такі висновки помилковими, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, скасовує ухвалу суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2025р. Одеським окружним адміністративним судом зареєстрована заява ОСОБА_1 про відвід судді Хурси О.О. у справі №420/26714/24, яка подана через підсистему «Електронний суд» 23.10.2025р..

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2025р., прийнятою суддею Хурсою О.О., у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О. відмовлено.

Колегією суддів встановлено з КП «Діловодство спеціалізованого суду», що вказану ухвалу суддя Хурса О.О. підписав ЕЦП 24.10.2025р. о 16:41.

У подальшому, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2025р. суддею Хурсою О.О. повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови ВРП Усика Г.І. про визнання дій та бездіяльність протиправними.

Вищезазначену ухвалу суддею Хурсою О.О. підписано ЕЦП 24.10.2025р. о 19:53.

Приписами ч.1 с.36 КАС України визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодекс (ч.2 ст.36 КАС України).

Частиною 3 ст.39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд ухвалою залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений ст.40 КАС України.

Відповідно до положень вказаної статті питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч.11 ст.39 КАС України).

При цьому, відповідно до вимог ч.12 ст.39 КАС України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що до вирішення суддею, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України, заяви про відвід судді, суддя, якому заявлено відвід, не може вчиняти будь-яких інших процесуальних дій, пов`язаних із подальшим процесуальним рухом справи. За результатами розгляду заяви, поданої у строки, встановлені ч.3 ст.39 КАС України, суд може постановити ухвалу або про її задоволення, або про відмову у задоволенні. У разі подання такої заяви з порушенням процесуальних строків, або повторно з підстав заявлених раніше, вона має бути залишена без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що у порушення вимог КАС України суддею Хурсою О.О., по-перше, прийнято ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О., по-друге, не було вчасно передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Хурси О.О. для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст.31 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що тільки 27.10.2025р. відбувся автоматизований розподіл заяви ОСОБА_1 про відвід судді Хурси О.О. та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2025р., прийнятою суддею Кузьменко Н.А., відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Хурси О.О. у справі №420/26714/24.

З наведеного слідує, що суддя Хурса О.О. розглянув заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог до вирішення питання про його відвід.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суддя до вирішення заяви про його відвід не відповідає вимогам «незалежного та неупередженого суду, встановленого законом» й, відповідно, не може вирішувати жодне процесуальне питання, крім вирішення заявленого відводу.

Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 27 травня 2020р. по справі №2-18/11, від 8 липня 2020р. у справі №495/11830/18, від 9 жовтня 2025р. у справі №367/7869/24.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що такий висновок хоч і зроблений у цивільних справах, однак вищевказані норми, які стосуються порядку вирішення заявленого відводу та самовідводу, є універсальними і не розрізняють підходів до вирішення даного питання залежно від юрисдикції, а тому такі висновки повинні бути застосовані і під час вирішення цієї адміністративної справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог розглянуто неповноважним складом суду.

При цьому, судова колегія зазначає, що оцінку заяві ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог має надати повноважний склад суду першої інстанції, а не суд апеляційної інстанції, оскільки, як було встановлено колегією суддів, у даному випадку було порушено порядок вирішення питання про відвід.

Щодо клопотання позивача про постановлення окремої ухвали, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Верховний Суд в постанові від 26.09.2025р. по справі №420/1059/20 зазначив, що окрема ухвала суду є одним із інструментів механізму стримувань і противаг, превенції вчинення порушень закону, які адміністративний суд не може самостійно усунути шляхом вжиття належних заходів. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що питання про постановлення окремої ухвали вирішується судом під час вирішення спору у разі наявності для того достатніх правових підстав.

Судова колегія зазначає, що під час апеляційного розгляду за скаргою позивача встановлено порушення суддею Одеського окружного адміністративного суду Хурсою О.О. порядку вирішення питання про відвід.

Разом з цим, п.п.«д» п.1 ч.1 ст.106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема, порушення правил щодо відводу (самовідводу).

На думку колегії суддів, встановлені за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача порушення є підставою для розгляду питання щодо можливості притягнення судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону (ч.1 ст.108 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя, зокрема щодо можливого порушення у справі №420/26714/24 суддею Одеського окружного адміністративного суду Хурсою О.О. п.п.«д» п.1 ч.1 ст.106 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Відтак, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня необхідність постановлення окремої ухвали щодо дій судді Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 , оскільки оцінку на наявність відповідних порушень може надати дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя та за результатами розгляду зазначеної скарги застосувати відповідні санкції.

Таким чином, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст.317 КАС України, задовольняє апеляційну скаргу частково, скасовує ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025р. про повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду, а справу направляє для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025р. про повернення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича про визнання дій та бездіяльність протиправними направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відмовити у задоволенні вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо постановлення у відношенні судді Одеського окружного адміністративного суду Хурси О.О. окремої ухвали.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко