Справа № 694/3066/25
Суддя: Кравченко Т. М.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/3066/25
провадження № 2-а/694/61/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2025 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
Позивач вказує на те, що оскаржувану постанову він отримав поштою лише 02.10.2025 року. Також позивач зазначає, що фактично не проживає за адресою своєї реєстрації ( АДРЕСА_1 ), оскільки постійно проживає в АДРЕСА_2 , де здійснює догляд за матір`ю, що підтверджується актом про встановлення факту постійного догляду. Він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в період з 09.06.2025 року по 18.06.2025 року у КНП «Лисянська територіальна лікарня», тобто з поважних причин, про повідомив територіальний центр комплектування у встановленому законом порядку.
Крім того, позивач своєчасно оновив свої дані, пройшов ВЛК та під час складання протоколу надав виписки про стаціонарне лікування, а відповідач мав можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, що відповідно до примітки до статті 210 КУпАП виключає застосування цієї статті.
На підставі викладеного позивач вважає постанову № 636 від 12.08.2025 року такою, що є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не було враховано фактичних обставин справи та поданих доказів, які свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП.
Ухвалою суду від 17.10.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 був залишений без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 07.11.2025 року було відкрите провадження у справі за адміністративним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Зобов`язано відповідача надати суду оригінали матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1
13.11.2025 року представник ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивача було належним чином повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 14.06.2025 року о 09:00 год. повісткою № 3705309 від 01.06.2025 року, яка була направлена рекомендованим листом через АТ «Укрпошта» та отримана позивачем 10.06.2025 року під особистий підпис, що підтверджується матеріалами справи та даними поштового трекінгу. Незважаючи на отримання повістки, позивач у визначений час до ТЦК та СП не з`явився. Крім того, він не виконав обов?язку, передбаченого ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не повідомив протягом трьох діб про поважні причини неявки та не з`явився до ТЦК у семиденний строк після усунення таких причин. Надані позивачем медичні документи про перебування на стаціонарному лікуванні з 09.06.2025 р. по 18.06.2025 р. не спростовують факту порушення ним законодавчо встановленого порядку оповіщення та прибуття за викликом. Відповідач зазначає, що лікування саме по собі не звільняє від обов`язку в установлені строки повідомити територіальний центр про неможливість явки. Після встановлення факту порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, 04.07.2025 року у присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 636. Позивач був ознайомлений із протоколом, йому роз`яснено права та обов`язки, відібрано письмові пояснення. Відповідач наголошує, що розгляд справи та винесення постанови № 636 від 12.08.2025 року здійснено з дотриманням вимог Конституції України, КУпАП, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ № 560 та інших нормативно-правових актів. У діях (бездіяльності) позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому притягнення його до відповідальності вважає законним, обґрунтованим і пропорційним. Відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, а підстав для її скасування відсутні. Просить суд у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі.
03.12.2025 року представник позивача адвокат Ткаченко А.Д. подала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що повістка на ім`я позивача надсилалась на адресу АДРЕСА_3 , однак він не проживає за цією адресою та зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Позивач не прибув до ТЦК з поважних причин (через хворобу) та на період військового стану не підлягає призову на військову службу. Позивач викликався до ТЦК для уточнення даних, які можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відноситься і ТЦК та СП, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами, а тому притягнення позивача до відповідальності за ст. 210 КУпАП є незаконним через відсутність в його діях складу вказаного правопорушення.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ткаченко А.Д. не з`явились. Представник ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі на підставі поданих доказів. Позовні вимоги підтримала та
просить задовольнити.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами. В задоволення позову просять відмовити повністю. Також надали для огляду в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 29.10.2019 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Вказані обставини підтверджуються витягом з Реєстру територіальної громади, актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 04.09.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та актом від 13.06.2025 року, складеним депутатом Звенигородської міської ради Білозерською А.В. в присутності свідків, про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює догляд та фактично спільно проживає з громадянкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, 3).
Згідно даних додатку Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , має звання солдат, потребує проходження базової загальновійськової підготовки. Постановою ВЛК від 10.07.2025 року визнаний приданим до військової служби. Має відстрочку від мобілізації на підставі п. 9 ч.1 ст. 23 до завершення мобілізації. Під час уточнення своїх даних 28.05.2025 року адресою проживання зазначив АДРЕСА_4 та під час уточнення даних 16.11.2025 року адресою проживання зазначив. Звенигородка, АДРЕСА_2 (а.с. 17).
Повісткою № 3705309 ВІД 01.06.2025 року ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 09 год. 00 хв. 14.06.2025 року. Вказана повістка була направлена рекомендованим відправленням на адресу: АДРЕСА_3 та згідно трекінгу погтових відправлень була вручена одержувачу 10.06.2025 року.
Згідно з довідкою №1251 від 09.06.2025 року та виписками з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області з 09.06.2025 року по 18.06.2025 року з приводу виразки дванадцятипалої кишки, гостра, ускладнена кровотечею.
04.07.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 636 про адміністративне правопорушення. Згідно з протоколом ОСОБА_1 був належним чином оповіщений 10.06.2025 року про виклик на 09 год. 00 хв. 14.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників військовозобов?язаних, резервістів територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проходження медичного огляду, однак 14.06.2025 року на виклик не з`явився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Під час складання протоколу ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення не визнав і пояснив, що не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки не отримував особисто повістку та в цей час перебував на стаціонарному лікуванні.
В цей же день ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про надання йому відстрочки від мобілізації.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частина 1 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма є бланкетною, тому для з`ясування суті вчиненого правопорушення необхідно звернутися до інших нормативно-правових актів у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Постановою № 636 від 12.08.2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушенні підпункту 1 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого «громадяни повинні прибувати за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, направлення для проходження медичного огляду».
Перевіряючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам закону, суд встановив, що вона прийнята не на підставі, що визначена Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Так, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 12.08.2025 року винесена за порушення ОСОБА_1 підпункту 1 пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Виходячи зі змісту вказаної норми, ОСОБА_1 , у разі отримання повістки, мав з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 повісткою №3705309 на 14.06.2025 року для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач. При цьому з`ясовано, що ОСОБА_1 згідно даних військово-облікового документа Резерв+ перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , має звання солдат, уточнив свої дані 28.05.2025 року, пройшов ВЛК та висновком від 10.07.2025 року визнаний приданим до військової служби.
В поясненні до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що особисто повістки він не отримував, оскільки в цей час перебував на стаціонарному лікуванні. Вказані обставини підтверджується наданими суду доказами, в тому числі матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 636. Зокрема, судом встановлено, що позивач дійсно не міг особисто отримати повістку, оскільки в цей час перебував на стаціонарному лікуванні та не проживав за адресою, на яку направлялась повістка ( АДРЕСА_3 ), з 2019 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, доводи відповідача про те, що позивач був належним чином
повідомлений про виклик до РТЦК, оскільки особисто отримав повістку та не з`явився без поважних причин не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Крім того, ОСОБА_1 04.07.2025 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання йому відстрочки від мобілізації та згідно даних Резерв+ отримав відстрочку на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до завершення мобілізації.
Оцінивши надані докази, суд вважає, що ОСОБА_1 не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення абзацу 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Крім того, згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних, відповідач мав змогу отримати персональні дані військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Вказані вище обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідач не врахував, не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 636 від 12 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять)
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Т.М. Кравченко