Справа № 280/8686/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Справа № 280/8686/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника Іоффе Вадима Леонідовича ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач), в особі представника Іоффе Вадима Леонідовича, до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача:

від 15.09.2025 №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальному розмірі 387 110,68 грн., в тому числі 352 707,47 грн. за податковим зобов`язанням, 34 403,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 15.09.2025 №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування, в загальному розмірі 32 259,22 грн., в тому числі 29 392,29 грн. за податковим зобов`язанням, 2 866,93 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 15.09.2025 №8, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1 360,00 грн.;

від 02.07.2025 №8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 104 722,50 грн., в тому числі 83 778,00 грн. за податковим зобов`язанням, 20 944,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 02.07.2025 №8, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 340,00 гривень;

вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2025 №8, якої відповідач вимагає у позивача сплатити заборгованість (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 200 559,42 гривень;

рішення відповідача від 02.07.2025 №8 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 100 279,71 гривень,

прийняті на підставі акту перевірки від 25.06.2025 №8895/08-01-24-08/ з урахуванням акту перевірки від 02.05.2025 №5483/08-01-24-08/, як такі, що не відповідають чинному законодавству України, а також порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

Крім того, просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позиція податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується на невірних висновках про порушення позивачем (коли він мав статус Фізичної особи-підприємця) умов перебування на спрощеній системі оподаткування в частині здійснення видів діяльності, які не дають право застосовувати спрощену системи оподаткування (договорів про надання поворотної фінансової допомоги). Крім того, висновок про обов`язок позивача перейти на загальну систему оподаткування ґрунтується на твердженні відповідача про здійснення позивачем діяльності з прибирання приміщень, яка не зазначена у видах діяльності позивача. Зазначає, що надання ФОП ОСОБА_1 грошових коштів суб`єктам господарювання здійснювалося за договорами про надання зворотної фінансової допомоги на умовах повернення та без нарахування відсотків на суму позики або інших компенсацій, тому не відноситься до діяльності у сфері фінансового посередництва. Позивач наголошує, що операція фінансового посередництва пов`язана з залученням та перерозподілом фінансових коштів і лише суб`єкти господарювання із зареєстрованим відповідним видом діяльності можуть надавати фінансові послуги з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Грошове посередництво здійснюють тільки фінансові установи, яким позивач не є. Також зазначає, що акти перевірки не містять доказів здійснення ФОП ОСОБА_1 діяльності з прибирання приміщень. Вказує, що умовами договорів оренди з орендодавцем передбачалася оплата послуг з прибирання приміщень, яку позивач виставляв для компенсації суборендарям, як і інші комунальні послуги. Позивач стверджує, що у спірний період законно перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку третьої групи, тому рішення відповідача є незаконними та необґрунтованими. Позов просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 07.10.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, судовий розгляд призначений без повідомлення (виклику) учасників справи.

15.10.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшов відзив на позов, а також заява про розгляд справи з викликом сторін. У відзиві відповідач зазначив, що позивач повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2019 р., оскільки здійснював вид діяльності, який не дає право застосовувати спрощену систему оподаткування. Вказує, що ФОП ОСОБА_1 укладав на постійній основі договори про надання поворотної фінансової допомоги з суб`єктами господарювання, тобто здійснював діяльність у сфері фінансового посередництва в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010 (надання поворотної фінансової допомоги належить до коду 64 «Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення»), який є забороненим для здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Також вважає, що позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки він фактично здійснював діяльність згідно КВЕД 81.21 - загальне прибирання будинків, який відсутній у переліку відкритих КВЕД у реєстрі платників єдиного податку. Крім того, зазначає, що позивачем не подавались декларації про майновий стан і доходи за 2019-2024 роки. Також, оскільки за період з 01.11.2020 по 31.10.2021 загальна сума від здійснення операцій з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, відшкодування комунальних послуг, продажу сонячних колекторів та надання послуг прибирання складає 1 017 495,66 грн., то позивач мав зареєструватися платником податку на додану вартість, проте цього не зробив. Вважає наведені у позові доводи не спростовують висновки актів перевірки і податкові повідомлення - рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску прийняті правомірно. В задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 16.10.2025 у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про розгляд справи з викликом сторін відмовлено.

Інших заяв чи клопотань станом на дату постановлення цього рішення до суду не надійшло.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі наказу від 21.03.2025 № 517-п Головним управлінням ДПС у Запорізькій області була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період його діяльності з 01.10.2018 по 16.09.2024 з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, та за період діяльності з 01.01.2011 по 29.12.2016 та за період діяльності з 15.05.2017 по 16.09.2024 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами перевірки складено акт від 02.05.2025 № 5483/08-01-24-08/ НОМЕР_1 , яким встановлені порушення позивача:

- пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.1. п. 49.18 ст. 49, пп. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами), а саме: несвоєчасне подання податкової декларації платника єдиного податку за квітень 2022 року від 23.05.2022 р. № (граничний термін подання 20.05.2022 р.);

- п. 6 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291, п. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового Кодексу України в частині порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування;

- абз. 2 п. 291.4 ст. 291, п. 293.4 ст. 293 Податкового кодексу України заниження єдиного податку за період з 01.10.2018 р. по 16.09.2024 р. в сумі 8 400,00 грн.;

- пп. 49.18.1, пп. 49.18.5, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 Податкового Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент вчинення порушення), а саме: не подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019 рік по граничному терміну подання - до 10.02.2020 р., за 2020 рік по граничному терміну подання - до 09.02.2021 р., за 2021 рік по граничному терміну подання - до 09.02.2022 р., за 2022 рік по граничному терміну подання - до 02.05.2023 р., за 2023 рік по граничному терміну подання - до 01.05.2024 р. та за 2024 рік по граничному терміну подання - до 20.10.2024 р.;

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 437 814,24 грн.;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 1.1.-1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та неперерахування до бюджету військового збору на загальну суму 36 484,52 грн.;

- ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 та ч. 7 та 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010р. № 2464-VІ (зі змінами), що призвело до не нарахування та не перерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 235 584,78 грн.;

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 290 687,52 грн.;

- пп. 16.1.3, пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1, п. 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» в частині не подання до ГУ ДПС у Запорізькій області у строки протягом 10 робочих днів після його створення чи відкриття, на 16.10.2018 р. (граничний термін подання) та до 16.09.2024 р. (дата проведення державної реєстрації припинення) повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкт - місце здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач подав заперечення до вищевказаного акту перевірки за наслідком розгляду яких наказом від 03.06.2025 № 1045-п ГУ ДПС у Запорізькій області була призначена документальна позапланова виїзна перевірка з питань, що викладені в запереченні від 20.05.2025 р. № б/н (вхідний ГУ ДПС у Запорізькій області 20.05.2025 р. № 28522/6) на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 02.05.2025 р. № 5483/08-01-24-08/ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за період діяльності з 01.10.2018 по 16.09.2024 з метою з`ясування обставин, які не були досліджені під час документальної позапланової невиїзної перевірки. За наслідками перевірки складено акт від 25.06.2025 №8895/08-01-24-08/, згідно якого встановлені порушення позивачем:

- пп. 16.1.3, п. 16.1 ст. 16, пп. 49.18.1. п. 49.18 ст. 49, пп. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розд. XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами), а саме: несвоєчасне подання податкової декларації платника єдиного податку за квітень 2022 року від 23.05.2022 р. № (граничний термін подання 20.05.2022 р.);

- п. 6 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291, п. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового Кодексу України в частині порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування;

- пп. 49.18.1, пп. 49.18.5, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 177.11 ст. 177 Податкового Кодексу України (в редакції, яка діяла на момент вчинення порушення), а саме: не подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019 рік по граничному терміну подання - до 10.02.2020 р., за 2020 рік по граничному терміну подання - до 09.02.2021 р., за 2021 рік по граничному терміну подання - до 09.02.2022 р., за 2022 рік по граничному терміну подання - до 02.05.2023 р., за 2023 рік по граничному терміну подання - до 01.05.2024 р. та за 2024 рік (ліквідаційний) по граничному терміну подання - до 20.10.2024 р.;

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 352 707,47 грн., в тому числі по періодам: за 2019 рік 92 615,26 грн., за 2020 рік 117 790,92 грн., за 2021 рік 97 303,73 грн., за 2022 рік 43 605,15 грн., за 2023 рік 223,29 грн., за 2024 рік 1 169,11 грн.;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 1.1.-1.6 п. 161 пiдрозділу 10 роздiлу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та не перерахування до бюджету вiйськового збору на загальну суму 29 392,29 грн., в тому числі за 2019 рiк на суму 7 717,94 грн., за 2020 рiк на суму 9 815,91 грн., за 2021 рiк на суму 8 108,64 грн., за 2022 рiк на суму 3 633,76 грн., за 2023 рік на суму 18,61 грн. та за 2024 рік на суму 97,43 грн.;

- ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 та ч. 7 та 8 ст. 9 Закону України «Про збiр та облiк єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соцiальне страхування» вiд 8 липня 2010p. № 2464-VI (зі змiнами), що призвело до не нарахування та не перерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соцiальне страхування на загальну суму 200 559,42 грн., в тому числі по періодам за 2019 рік в сумі 102 179,70 грн., за 2020 рік в сумі 98 379,72 грн.;

- п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ на загальну суму 83 778,00 грн.;

- пп. 16.1.3, пп. 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, пп. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), п. 8.1, п. 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. № 1588 «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів», в частині не подання до ГУ ДПС у Запорізькій області у строки протягом 10 робочих днів після його створення чи відкриття, на 16.10.2018р. (граничний термін подання) та до 16.09.2024р. (дата проведення державної реєстрації припинення), повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкт місце здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі акту №8895/08-01-24-08/ від 25.06.2025 року відповідачем були прийняті наступні документи:

податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням 352 707,47 грн.; за штрафними санкціями на суму 88 176,87 грн.;

податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням на суму 29 392,29 грн., за штрафними санкціями на суму 7 348,07 грн.;

податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем: податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2 040,0 грн.;

податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму у розмірі 104 722,5 грн., з яких за податковим зобов`язанням у розмірі 83 778,0 грн., за штрафними санкціями на суму 20 944,50 грн.;

податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції на суму 340,0 грн.;

вимога №Ф-8 від 02.07.2025 року, відповідно до якою ГУ ДПС у Запорізькій області вимагає сплатити заборгованість з ЄСВ в сумі 200 559,42 грн.;

рішення №8 від 02.07.2025 року, яким застосовано штрафні санкції на суму 100 279,71 грн.

Позивачем було подано скарги до ДПС України на вищезазначені податкові повідомлення рішення та вимогу, рішення.

Рішенням ДПС України від 10.09.2025 №26337/6/99-00-06-01-02-06 були скасовані ППР ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.07.2025 року №8 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 53 773,66 грн., №8 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 4 481,14 грн., №8 в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 680 грн., а в інших частинах, зазначені ППР та ППР ГУ ДПС у Запорізькій області від 02.07.2025 року №8, №8, залишає без змін, а скаргу в цій частині частково задоволено.

Рішенням ДПС України від 12.09.2025 року №26606/6/99-00-06-02-01-06 вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8 від 02.07.2025 року та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №8 від 02.07.2025 року залишено без змін, а скаргу в частині оскарження зазначених документів - без задоволення.

За наслідками рішень ДПС України відповідачем були прийняті нові ППР:

№8 від 15.09.2025 року, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 387 110,68 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 352 707,47 грн.; за штрафними санкціями на суму 34 403,21 грн.;

2. №8 від 15.09.2025 року, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 32 259,22 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 29 392,29 грн.; за штрафними санкціями на суму 2 866,93 грн.;

3. №8 від 15.09.2025 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем: податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 360,0 грн.

Не погодившись з рішеннями відповідача, позивач, оскаржує в даній справі наступні рішення відповідача:

1. податкове повідомлення-рішення №8 від 15.09.2025;

2. податкове повідомлення-рішення №8 від 15.09.2025 року;

3. податкове повідомлення-рішення №8 від 15.09.2025 року;

4. податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року;

5. податкове повідомлення-рішення №8 від 02.07.2025 року;

6. вимогу №Ф-8 від 02.07.2025 року,

7. рішення №8 від 02.07.2025 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).

Приписами п. 291.2 ст. 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

В силу вимог п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно приписів п. 291.4 ст. 291 ПК України передбачено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

За п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності окремих визначених податків і зборів.

Відповідно до п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.6 ст. 177 ПК України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.

За пп. 1) п. 292.1 ст. 292 ПК України доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до абз. 6 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України «Про страхування», сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

З актів перевірки судом встановлено, що позивач у періоді з 01.10.2018 по 31.03.2022 перебував на спрощеній системі оподаткування (3 група, 5%), у періоді з 01.04.2022 по 31.07.2023 перебував на спрощеній системі оподаткування (3 група, 2%) та у періоді з 01.08.2023 по 16.09.2024 перебував на спрощеній системі оподаткування (3 група, 5%), здійснював діяльність згідно КВЕД: 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Також в актах перевірки зазначено, що позивач систематично з рахунку ФОП надавав зворотну фінансову допомогу у періоді з 01.10.2018 по 16.09.2024 на загальну суму 795 806,00 грн. суб`єктам господарювання - юридичним та фізичним особам, тому є позикодавцем, а отже, у розумінні ст. 1046 ЦК України, передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, що вказує на надання кредиту у формі позики, що підпадає під ознаки класу 64.19 КВЕД-2010 і є забороненим для здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Позивач зазначає, що кошти, надані ним за договорами про надання зворотної фінансової допомоги не відносяться до діяльності у сфері фінансового посередництва, тому він законно перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку третьої групи.

Спірним у цій справі є питання, чи відноситься надання позивачем іншим суб`єктам господарювання зворотної фінансової допомоги до діяльності в сфері фінансового посередництва.

Податковий кодекс України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не містить визначення поняття «фінансове посередництво».

Між тим, поняття «фінансового посередництва» було визначено ч. 3 ст. 333 Господарського кодексу України, яка була виключена на підставі Закону № 1909-IX від 18.11.2021 р., і який втратив чинність на підставі Закону № 4196-ІХ від 09.01.2025, відповідно до якої фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.

Також, згідно ч. 1, 2 ст. 333 ГК України фінанси суб`єктів господарювання є самостійною ланкою національної фінансово-кредитної системи з індивідуальним кругообігом коштів, що забезпечує покриття витрат виробництва продукції (робіт, послуг) і одержання прибутку. Фінансова діяльність суб`єктів господарювання включає грошове та інше фінансове посередництво, страхування, а також допоміжну діяльність у сфері фінансів і страхування.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлював Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. № 2664-ІІІ, який втратив чинність на підставі Закону № 1953-ІХ від 14.12.2021, згідно ч. 1 ст. 1 якого терміни вживаються в такому значенні: фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п. 5); ринки фінансових послуг - сфера діяльності учасників ринків фінансових послуг з метою надання та споживання певних фінансових послуг. До ринків фінансових послуг належать професійні послуги на ринках банківських послуг, страхових послуг, інвестиційних послуг, капіталу та інших видах ринків, що забезпечують обіг фінансових активів (п. 6); учасники ринку фінансових послуг - особи, які відповідно до закону мають право надавати фінансові послуги на території України; особи, які провадять діяльність з надання посередницьких послуг на ринках фінансових послуг; об`єднання фінансових установ, включені до реєстру саморегулівних організацій, що ведеться органами, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг; клієнти. Законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг можуть визначатися інші учасники ринків фінансових послуг (п. 7).

З 11.02.2022 загальні засади функціонування ринку фінансових послуг, діяльності надавачів фінансових та/або супровідних послуг, державного регулювання та нагляду за такою діяльністю, а також захисту прав клієнтів встановлює Закон України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» від 14.12.2021 р. № 1953-IX (з змінами та доповненнями), згідно ч. 1 ст. 1 якого терміни вживаються в такому значенні: фінансова послуга - операція або декілька операцій, пов`язаних однією правовою метою, з фінансовими засобами, що здійснюються в інтересах інших осіб, ніж надавач такої фінансової послуги, а також послуги, прямо визначені спеціальними законами як фінансові послуги (п. 64); фінансова установа - юридична особа, метою створення якої є здійснення діяльності з надання фінансових послуг, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг на підставі відповідної ліцензії, виданої Регулятором; не є фінансовими установами надавачі супровідних послуг, які одночасно не надають також фінансові послуги, а також інші особи, які отримали ліцензію на здійснення діяльності з надання фінансових послуг без набуття статусу фінансової установи (п. 65); надавач фінансових послуг - фінансова установа, а у випадках, прямо визначених спеціальними законами, - інша юридична особа або філія іноземної юридичної особи, яка має право надавати фінансові послуги відповідно до цього Закону та спеціальних законів (п. 33).

Відповідно до розділу 3 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, прийнятого наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 № 457, який набрав чинності з 01.01.2012 згідно з наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 530 від 29.11.2010, КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.

Розділом 5 КВЕД-2010 «Структура класифікації видів економічної діяльності» передбачено: фінансова та страхова діяльність (секція - К), надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), грошове посередництво (група - 64.1), інші види грошового посередництва (клас - 64.19).

Згідно Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 № 396 (із змінами та доповненнями), секція К «Фінансова та страхова діяльність» включає надання фінансових послуг, у т. ч. страхування, перестрахування та діяльність пенсійних фондів, а також надання допоміжних фінансових послуг. Ця секція також включає діяльність власників активів, таких як холдингові компанії та трасти, фонди та інші подібні фінансові суб`єкти.

Розділ 64 «Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення» включає діяльність, пов`язану із залученням і перерозподілом фінансових коштів, крім тих, які призначені для цілей страхування, пенсійного забезпечення або обов`язкового соціального страхування.

Пояснення до групи 64.1 - ця група включає одержування коштів у формі перевідних депозитів (депозитів до запитання), тобто засобів, що мають певне грошове вираження і надходять на нерегулярній основі з нефінансових джерел, крім діяльності центрального банку.

Пояснення до класу 64.19 - цей клас включає приймання депозитів і/або аналогів депозитів, а також надання кредитів і позик. Надання кредитів може виконуватися в різних формах, таких як позики, іпотечні кредити під заставу, кредитні картки тощо. Грошове посередництво зазвичай здійснюють фінансові установи, крім центрального банку, такі як: комерційні банки, ощадні банки, кредитні спілки.

Отже, відповідно до даного класу грошове посередництво зазвичай здійснюють фінансові установи. Крім того, за визначенням даного класифікатора - клас включає приймання депозитів і/або аналогів депозитів, надання кредитів і позик.

За визначенням депозит (вклад) - грошові кошти в готівковій чи безготівковій формі в валюті України чи в іноземній або у банківських металах, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений термін зберігання чи без зазначення терміну (під відсоток або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За визначенням позика - передача активів у грошовій або натуральній формі на певний обумовлений час. Позичальник повертає позикодавцеві позику - таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики може бути безвідсотковим, або під певні відсотки, що регламентується Цивільним Кодексом України.

Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підставі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до абз. 8 пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що надання власних коштів у якості поворотної фінансової допомоги не може вважатись фінансовим посередництвом, оскільки операція фінансового посередництва пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, тобто, залучених коштів, які і передаються у позику.

Як зазначає, відповідач ОСОБА_1 надано зворотну фінансову допомогу, у періоді з 01.10.2018р. по 16.09.2024р., на загальну суму 795 806,00 грн. наступним суб`єктам господарювання - юридичним та фізичним особам:

- ТОВ «ВКП «ВСЕСВІТ», згідно договорів № 27122018 від 27.12.2018р. (51 000,00 грн.), № 09102020 від 09.10.2020р. (17 000,00 грн.), № 03092020 від 03.09.2020р. (25 000,00 грн.), на загальну суму 93 000,00 грн.;

- ФОП ОСОБА_2 , згідно договорів № 18102019 від 18.10.2024р. (2 200,00 грн.), № 10012023 від 10.01.2023р. (111 806,00 грн.), на загальну суму 114 006,00 грн.;

- ТОВ «ЮГТОРГ» (нова назва ТОВ «ТОРГХІМПРОМ ЛТД») згідно договорів №01112018 від 01.11.2018р. (5 000,00 грн.), № 15072020 від 15.07.2020р. (66 000,00 грн.), № 03082020 від 03.08.2020р. (50 000,00 грн.), № 04112020 від 04.11.2020р. (37 000,00 грн.), № 26112020 від 26.11.2020р. (28 000,00 грн.), № 02122020 від 02.12.2020р. (15 000,00 грн.), № 21122020 від 21.12.2020р. (8 000,00 грн.), № 15012021 від 15.01.2021р. (8 000,00 грн.), № 28012021 від 28.01.2021р. (13 000,00 грн.), № 11012021 від 11.01.2021р. (5 000,00 грн.), № 08022021 від 08.02.2021р. (6 000,00 грн.), № 05042021 від 05.04.2021р. (15 000,00 грн.), № 26022021 від 26.02.2021р. (6 000,00 грн.), № 29042021 від 29.04.2021р. (10 000,00 грн.), № 28052021 від 28.05.2021р. (13 000,00 грн.), № 15062021 від 15.06.2021р. (12 000,00 грн.), № 30062021 від 30.06.2021р. (13 000,00 грн.), № 08072021 від 08.07.2021р. (10 000,00 грн.), № 14072021 від 14.07.2021р. (9 000,00 грн.), № 22072021 від 22.07.2021р. (13 000,00 грн.), № 09082021 від 09.08.2021р. (15 000,00 грн.), № 27082021 від 27.08.2021р. (17 000,00 грн.), № 01092021 від 01.09.2021р. (8 000,00 грн.), № 14092021 від 14.09.2021р. (15 000,00 грн.), № 14092021 від 14.09.2021р. (14 000,00 грн.), № 29092021 від 29.09.2021р. (10 000,00 грн.), № 12102021 від 12.10.2021р. (15 000,00 грн.), № 28102021 від 28.10.2021р. (10 000,00 грн.), № 03112021 від 03.11.2021р. (3 000,00 грн.), № 04112021 від 04.11.2021р. (10 000,00 грн.), № 15112021 від 15.11.2021р. (6 800,00 грн.), № 30112021 від 30.11.2021р. (17 000,00 грн.), № 07122021 від 07.12.2021р. (17 000,00 грн.), № 14022022 від 14.02.2022р. (12 000,00 грн.), № 04022022 від 04.02.2022р. (30 000,00 грн.), № 28012022 від 28.01.2022р. (13 000,00 грн.), № 13012022 від 13.01.2022р. (9 000,00 грн.), № 05012022 від 05.01.2022р. (25 000,00 грн.) на загальну суму 588 800,00 грн.

З аналізу доданих до матеріалів справи копій зазначених договорів вони укладені на умовах повернення без нарахування відсотків на суму позики або інших компенсацій фінансової допомоги у тимчасове користування.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена поворотна фінансова допомога перераховувалась позивачем з банківських рахунків, відкритих ним як фізичною особою-підприємцем, й поверталась на ці рахунки.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів отримання позивачем від суб`єктів господарювання, з якими він укладав зазначені договори будь-яких компенсацій за несвоєчасне повернення такої фінансової допомоги, при тому що відповідач зазначає, що не вся, надана поворотна фінансова допомога була повернута протягом 12 календарних місяців. Жодного доказу отримання позивачем будь-якого доходу, в розумінні податкового законодавства, від надання зворотної фінансової допомоги матеріали справи не містять.

При цьому в Актах перевірки викладені всі тексти договорів зворотної фінансової допомоги, а також проаналізовані перерахування позивачем та повернення контрагентами сум зворотної фінансової допомоги та не виявлено відхилень між цими сумами (Акти перевірок не містять інших висновків).

Надання поворотної фінансової допомоги іншій особі, в контексті абз. 3 ст. 333 Господарського кодексу України, може розцінюватись як фінансове посередництво, виключно в разі отримання та перерозподілу фінансових коштів.

Проте, надана позивачем поворотна фінансова допомога не була пов`язана з отриманням та перерозподілом коштів, відповідно, не містила ознак фінансового посередництва.

Окрім того, надання поворотної фінансової допомоги, що мало місце у цьому випадку, не має ознак фінансової послуги, оскільки не спрямоване на отримання прибутку.

Як встановлено з матеріалів справи, грошові кошти надавались позивачем на умовах повернення без нарахування відсотків або інших компенсацій, тобто є поворотною фінансовою допомогою. Судом досліджені залучені до матеріалів справи позивачем копії договорів зворотної фінансової допомоги і встановлено, що всі вони містять пункт 1.3, згідно якого договір зворотної фінансової допомоги є безвідсотковим, так само пункт 2.2, який передбачає повернення коштів позикодавцю у визначений строк. Податковою перевіркою не встановлено випадків отримання позивачем плати за її надання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що надання позивачем безвідсоткової поворотної фінансової допомоги не може вважатись грошовим посередництвом в розумінні класу 64.19 КВЕД-2010, оскільки наданні кошти передавалися саме як безвідсоткова поворотна фінансова допомога.

Відповідно до вищевказаного суд виснує, що надання позивачем поворотної безвідсоткової фінансової допомоги іншим суб`єктам господарювання не може розглядатися як фінансове посередництво. Як наслідок, суд не погоджується з висновком податкового органу про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності та необхідність застосування з 01.01.2019 загальних умов оподаткування.

Також суд не вбачає порушення платником умови перебування на спрощеній системі оподаткування та здійснення позивачем діяльності згідно КВЕД 81.21 - загальне прибирання будинків, який відсутній у переліку відкритих КВЕД.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач орендував у ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» об`єкти нерухомості (нежитлові приміщення) та передавав їх в суборенду іншим суб`єктам господарювання. Умовами договорів оренди з ТОВ «РОМА-ІНВЕСТ» передбачалася оплата послуг з прибирання приміщень, яку позивач виставляв для компенсації суборендарям, як і інші комунальні послуги. Відповідач під час розгляду справи не надав доказів того, що позивач у спірний період здійснював діяльність з прибирання приміщень і мав для цього необхідну матеріально-технічну базу та штат працівників.

Суд зауважує, що способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом за наявності встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків 1-3 групи не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Проте, відповідачем не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення позивача з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2019.

Судом встановлено, що висновок ГУ ДПС у Запорізькій області про обов`язок ФОП ОСОБА_1 перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2019 призвів до подальших висновків щодо не подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2019-2024 роки (при цьому, згідно наведеної в Актах перевірки інформації, позивач в цей період своєчасно щоквартально подавав декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця); заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на загальну суму 352 707,47 грн.; не нарахування та неперерахування до бюджету військового збору на загальну суму 29 392,29 грн.; не нарахування та не перерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 200 559,42 грн.; заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 83 778,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд, вирішуючи справу, врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 19.06.2020 р. справі № 2040/6313/18, від 21.01.2021 у справі № 808/4202/17, від 22.07.2022 № 818/2056/18, від 28.07.2025 у справі № 320/46646/23.

За вищевказаного суд вважає, що висновки акту перевірки від 25.06.2025 № 8895/08-01-24-08/ НОМЕР_1 та від 02.05.2025 № 5483/08-01-24-08/ НОМЕР_1 є помилковими, а прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення від 15.09.2025 № 8, № 8, № 8 та від 02.07.2025 № 8, № 8, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2025 № 8 та рішення від 02.07.2025 № 8 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 8266,32 грн., які належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника Іоффе Вадима Леонідовича ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління ДПС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області:

від 15.09.2025 №8, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальному розмірі 387 110,68 грн., в тому числі 352 707,47 грн. за податковим зобов`язанням, 34 403,21 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 15.09.2025 №8, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування, в загальному розмірі 32 259,22 грн., в тому числі 29 392,29 грн. за податковим зобов`язанням, 2 866,93 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 15.09.2025 №8, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1 360,00 грн.;

від 02.07.2025 №8, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 104 722,50 грн., в тому числі 83 778,00 грн. за податковим зобов`язанням, 20 944,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

від 02.07.2025 №8, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 340,00 гривень.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 02.07.2025 №8, якої від ОСОБА_1 вимагається сплатити заборгованість (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі 200 559,42 гривень;

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 02.07.2025 №8 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 100 279,71 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8266,32 грн. (вісім тисяч двісті шістдесят шість гривень 32 копійки).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «12» грудня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль