Справа № 300/8216/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2025 р. справа № 300/8216/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руда Христина Дмитрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів №1623 від 13.10.2025 про призов на військову службу під час мобілізації на особливий період і №358 від 13.10.2025 про зарахування до списків особового складу військової частини, та зобов`язання звільнити з військової служби, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Руда Христина Дмитрівна (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат Руда Х.Д.), звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі по тексту також - відповідач 1, уповноважений орган, центр комплектування, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Військова частина НОМЕР_1 (надалі по тексту також - відповідач 2, військова частина, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.10.2025 за №1623 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" в частині, що стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 за №358 (по стройовій частині) в частині, що стосується зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Дана позовна заява до суду надійшла через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 12.11.2025" та підписана електронно-цифровим підписом адвоката Руда Христина Дмитрівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АТ №1119064 від 11.11.2025.
Підставою звернення до суду, на переконання позивача, є протиправні дії відповідача 1 щодо винесення наказу №1623 від 13.10.2025 про призов на військову службу під час мобілізації на особливий період, всупереч вимог статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як наслідок протиправне видача відповідачем 2 наказу №358 від 13.10.2025 про зарахування до списків особового складу військової частини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 02.04.2024 після звільнення зі строкової військової служби згідно Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби" від 07.03.2024 за №149/2024 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивачу вручено повістку на відправку на 20.05.2027 о 10:00 год. За доводами позивача, останнього, у порушення вимог Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок та військову службу", безпідставно поставлено на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 , де оформлено військовий квиток та видано наказ "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" від 13.10.2025 за №1623 (надалі по тексту також оскаржуваний наказ №1623, спірний наказ №1623, Наказ від 13.10.2025 за №1623). Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 за №358 (по стройовій частині) (надалі по тексту також оскаржуваний наказ №358, спірний наказ №358, Наказ від 13.10.2025 за №358) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини та прийнято для проходження військової служби за мобілізацією. За доводами позивача, ОСОБА_1 станом на 13.10.2025 не був порушником правил військового обліку, а тому ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно доставлено останнього до приміщення центру комплектування.
В обґрунтування протиправності винесення спірних наказів ОСОБА_1 вказує на те, що згідно з частиною 5 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25 річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" чи базову військову службу, такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-IX статтю 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, в якій, зокрема, замість терміну "строкова військова служба" вжито термін "базова військова служба". За доводами позивача базова військова служба запроваджена замість строкової військової служби, тобто за своєю суттю це аналогічні поняття. В період з 03.06.2021 по 02.04.2024 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Станом на дату постановки на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_7 та мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не виповнилось 25 років. З наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову від 11.11.2025, зареєстрованою в канцелярії суду 12.11.2025 (а.с.53-56), одночасно із поданням адміністративного позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд забезпечити адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 шляхом заборони командуванню Військової частини НОМЕР_1 переміщати по службі поза межі цієї військової частини військовослужбовця ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.
В обґрунтування необхідності застосування вищезазначених заходів забезпечення заявник звертає увагу суду на те, що всупереч приписам частини 5 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-ХІІ ОСОБА_1 протиправно поставлено на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 та мобілізовано. Окрім цього, у останнього було право на відстрочку від призову під час мобілізації за сімейними обставинами, яке також було проігнороване.
Ухвалою суду від 14.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої в інтересах заявника ОСОБА_1 від 11.11.2025, зареєстрованої судом 12.11.2025, про заборону командуванню Військової частини НОМЕР_1 переміщати по службі поза межі цієї військової частини військовослужбовця ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у цій справі (а.с.57-59).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.11.2025 відкрив провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 КАС України. Одночасно судом витребувано у сторін додаткові письмові докази, необхідні для розгляду справи (а.с.61-62).
Підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", натомість ОСОБА_1 не довів про існування у нього обставин для звільнення з військової служби. З покликанням на правові висновки Верховного Суду у справі №160/2592/23 відповідач зазначив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу, шляхом її звільнення. У Військової частини НОМЕР_1 буде відсутня можливість та законні підстав виконати рішення суду, оскільки виключення зі списків особового складу (звільнення з військової служби) позивача призведе до порушення відповідачем вимог Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу". Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Реалізація права на відстрочку є диспозитивним варіантом поведінки військовозобов`язаного. Тобто, якщо особа не реалізувала своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або реалізувала із порушенням встановленої процедури, то вона підлягає призову на військову службу під час мобілізації на загальних підставах. У такому випадку, процедура мобілізації військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, особа набуває статусу військовослужбовця і може бути звільнена. Разом з тим, коли військовозобов`язаний бажав реалізувати своє право не проходити військову службу відповідно до закону, але його право було проігноровано ТЦК та СП, то останній не може у випадку призову скористатись загальними підставами для звільнення військовослужбовця, позаяк останні, насамперед, містять інші правові підстави. , визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовозобов`язаного на військовослужбовця та протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), що пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов. При цьому, скасування судом наказу про призов військовозобов`язаного створює правові наслідки, відповідно до яких останній не можу бути суб`єктом правовідносин, пов`язаних із проходженням військової служби.
Під час здійснення заходів оповіщення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 спільно з представниками органів Національної поліції України у відповідності до вимог чинного законодавства здійснювалася перевірка військово-облікових документів громадян, у тому числі 12.10.2025 вчинялися заходи щодо перевірки військово-облікового документа громадянина ОСОБА_1 . Проте, у порушення вимог частини 6 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII (надалі по тексту також Закон 3543-XII) та пункту 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 за №560 (надалі по тексту також Порядок №560) в ОСОБА_1 не було при собі військово-облікового документа. Під час уточнення облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в оперативному резерві першої черги, права на відстрочку немає та підлягає призову на військову службу по мобілізації. У зв`язку з чим позивача направлено для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби. Так, позаштатною ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" 13.10.2025 ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
За аргументами відповідача 1, посилання позивача на частину 5 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є безпідставними, оскільки дана норма ніяким чином не розповсюджується на ОСОБА_1 , оскільки останній не проходив базової загальновійськової підготовки. Водночас, базова загальновійськова підготовка чи базова військова служба введена тільки з вересня 2025 року. Окрім цього, відповідно до пункту 71 Глави XII "Прикінцеві положення" Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" установлено, що під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року за №2105-IX, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, військовослужбовці базової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини дев`ятої статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений в оперативний резерв першої черги зі строкової військової служби 02.04.2024, заборона щодо можливості його мобілізації діяла до 02.04.2025. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не забезпечує та не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на службу, шляхом виключення зі списків особового складу відповідача. Просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Позивач не був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_7 , де останній перебував на військовому обліку, оскільки не досяг 25 років. З метою призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 була вручена повістка на 20.05.2027. За доводами представника позивача, результат проведення почеркознавчої експертизи підтвердить або спростує факт підробки підпису позивача.
У поданому клопотанні адвокат Руда Х.Д. зазначила, що ВЛК проведено з порушенням процедури, за відсутності реальних медичних обстежень, про що свідчить відсутність результатів лабораторних досліджень, які мали бути проведені позивачу. За відсутності таких документів на переконання представника позивача, є доведеним факт оформлення фіктивного ВЛК. А також підписи на картці обстеження та медичного огляду і довідці ВЛК не належать ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзиви на позов, відповіді на відзиви, заперечення на відповіді на відзиви, письмові пояснення, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 від 03.06.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 03.06.2021, а з 02.04.2024 на підставі Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби" від 07.03.2024 за №149/2024 звільнений (демобілізований) у запас (а.с.16-18).
Матеріали адміністративної справи не містять будь-яких інший військово-облікових документів позивача, натомість обставина проходження останнім у період з 03.06.2021 по 02.04.2024 строкової військової служби визнається і не заперечується сторонами.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 статті 78 КАС України).
Керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ОСОБА_3 ) видано на ім`я ОСОБА_1 повістку на відправку, якою зобов`язано позивача 20.05.2027 о 10:00 годині з`явитись за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).
Довідкою військово-лікарської комісії №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025, виданої Позаштатною постійно діючою ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР", засвідчується, що на підставі статті 30б, 74в графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ солдат (запасу) ОСОБА_1 приданий до військової служби (зворотній бік а.с.93).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 13.10.2025 за №1623 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.94).
Згідно поіменного списку від 13.10.2025 за №467 військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 ", позивача направлено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , пункт призначення АДРЕСА_2 , час прибуття в пункт призначення 13 жовтня 2025 року о 22:00 годині (зворотній бік а.с.94, а.с.95-96).
В матеріалах адміністративної справи наявна копія заяви ОСОБА_1 , подана на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про видачу військового квитка від 13.10.2025 (зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 13.10.2025 за вх.№5910) (а.с.97).
Витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів засвідчується, що 18.02.2025 позивача зараховано до бойового резерву підрозділу оперативного резерву, а з 13.10.2025 знятий з військового обліку у зв`язку з прийняттям на військову службу (а.с.98).
Як слідує зі змісту витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2025 за №358, солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом по мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 за №69/2022 "Про загальну мобілізацію", вважати таким, що з 13.10.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с.130).
У відповідь на адвокатський запит від 17.10.2025, ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 28.10.2025 за №6556 повідомив адвоката Руду Х.Д. про те, що ОСОБА_1 вручено повістку на відправку. Дана повістка не була анульована (а.с.28).
Адвокат ОСОБА_4 подала до ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , Міністерства оборони України (Генеральному штабу Збройних Сил України) скарги на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.37-44).
За наслідками розгляду скарги представника позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 25.10.2025 за №1/3500 повідомив про те, що ОСОБА_1 не проходив базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу, а відтак вимоги статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на нього не розповсюджуються.
Відповідно до пункту 71 Глави XII "Прикінцеві положення" Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" установлено, що під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року за №2105-IX, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, військовослужбовці базової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною першою статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини дев`ятої статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини дев`ятої статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу. Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнений в оперативний резерв першої черги зі строкової військової служби 02.04.2024, заборона щодо можливості його мобілізації діяла до 02.04.2025 (а.с.45-46).
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.10.2025 за №1623 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" в частині ОСОБА_1 , наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 за №358 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , заявник звернувся з цим позовом до суду, з метою захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі по тексту також - Закон № 2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII (у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ), регламентовано види військової служби:
строкова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ постановлено у тексті Закону №2232-XII слова "строкова військова служба" в усіх відмінках замінити словами "базова військова служба" у відповідному відмінку.
Так, відповідно до частини 6 статті 2 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано наступні види військової служби:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 за №3543-XII (надалі по тексту також Закон №3543-XII)
Абзацом 4 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VІІІ (надалі по тексту також - Закон №389-VІІІ) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Аналогічне визначення воєнного стану міститься і у статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII (надалі по тексту також Закон №1932-XII).
Також статтею 1 Закону №1932-XII передбачено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває по теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Відповідно до вимог статей 20, 22 Закону № 2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).
Згідно приписів частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, серед іншого, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено перелік підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою (частина 5 статті 23 Закону №3543-ХІІ).
Таким чином, статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначено вичерпний перелік підстав, за яких військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та мають право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до частини 7 статті 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 8 статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 9 статті 23 Закону №3543-XII єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів забезпечується неможливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації більше ніж одному військовозобов`язаному з підстав, зазначених у пунктах 9-14 частини першої цієї статті.
Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо перевірки підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, передбачено також Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (надалі по тексту також - Положення № 154).
Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі по тексту також - Порядок №560, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Таким чином, норми пункту 56 Порядку №560 прямо передбачають, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може бути надана виключно з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Тобто, Порядок №560 не встановлює жодних додаткових або альтернативних підстав для надання відстрочки.
Разом з тим, відповідно до пункту 71 глави ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", що під час проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року за №2105-IX, та дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, військовослужбовці базової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною 1 статті 23 цього Закону, закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини 9 статті 23 цього Закону, як виняток з положень частини 9 статті 23 цього Закону звільняються з військової служби в запас у строки, визначені Указом Президента України. Такі особи не можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.
Указом Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби" від 07.03.2024 за №149/2024 постановлено на виконання пункту 71 глави XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнити у квітні - травні 2024 року в запас зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, інших утворених відповідно до законів України військових формувань військовослужбовців строкової військової служби, строк військової служби яких, встановлений частиною 1 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", закінчився під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини 9 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Повертаючись до фактичних обставин справи, судом з`ясовано, що згідно відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 від 03.06.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину 03.06.2021, а з 02.04.2024 на підставі Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби" від 07.03.2024 за №149/2024 звільнений (демобілізований) у запас (а.с.16-18).
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-IX статтю 15 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції:
"Стаття 15. Направлення громадян України для проходження базової військової служби
1. Для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.
Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
2. Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
3. Направлення громадян України для проходження базової військової служби включає:
прибуття на медичний огляд, професійно-психологічний відбір та засідання комісії з питань направлення для проходження базової військової служби;
проходження медичного огляду (у тому числі, за необхідності, направлення на додаткове медичне обстеження);
проведення професійно-психологічного відбору;
засідання комісії з питань направлення для проходження базової військової служби;
прибуття за зазначеними в повістці районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки адресою та часом для відправлення у навчальну частину (центр) для проходження базової військової служби та знаходження у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (обласному збірному пункті) до відправлення у навчальну частину (центр).
4. Організація направлення громадян України для проходження базової військової служби здійснюється районними державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та органами місцевого самоврядування.
5. Порядок організації підготовки та направлення громадян України для проходження базової військової служби визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
6. Строки направлення та чисельність громадян України, які направляються на базову військову службу, а також обсяги видатків для забезпечення направлення на базову військову службу, визначаються Кабінетом Міністрів України.
7. Керівники підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування та форми власності сприяють прибуттю громадян України до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (збірних пунктів) шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів.
8. У разі неявки призовника без поважних причин за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на комісію з питань направлення для проходження базової військової служби він несе відповідальність, установлену законом.
9. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба призовника, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів".
Водночас стаття 15 Закону №2232-XII у редакції, до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ визначала наступне:
"1. На строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
2. Громадяни призовного віку в добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
3. Призов громадян України на строкову військову службу включає:
прибуття на медичний огляд, професійно-психологічний відбір та засідання призовної комісії;
проходження медичного огляду (у тому числі, за необхідності, направлення на додаткове медичне обстеження);
проведення професійно-психологічного відбору;
засідання призовної комісії;
прибуття за зазначеними у повістці районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки адресою та часом для відправки у військову частину для проходження строкової військової служби та знаходження у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (обласному збірному пункті) до відправлення у військову частину.
4. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
5. Порядок організації підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу визначається цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
6. Строки проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу визначаються Указом Президента України. Такий указ публікується в медіа не пізніш як за місяць до закінчення року, що передує року призову (призовів) громадян України на строкову військову службу, крім указу про призов (призови) громадян України на строкову військову службу в особливий період, який публікується не пізніш як за місяць до початку проведення призову (призовів) громадян України на строкову військову службу.
7. Чисельність громадян України, які підлягають призову на строкову військову службу, та обсяги видатків для проведення чергового призову визначаються Кабінетом Міністрів України.
8. Після набрання чинності Указом Президента України щодо проведення чергового призову:
призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці;
у разі якщо за будь-яких обставин повістка не надійшла, громадяни призовного віку зобов`язані з`явитися до призовної дільниці в десятиденний строк з дня початку відповідного чергового призову, визначеного Указом Президента України;
призовники, які змінили місце проживання, зобов`язані в семиденний строк прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання для взяття на військовий облік;
керівники підприємств, установ, організацій і закладів освіти незалежно від підпорядкування та форм власності на вимогу територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують своєчасне прибуття громадян призовного віку до призовних дільниць.
9. У ході проведення чергового призову зміна місця військового обліку громадян призовного віку не допускається, за винятком підтверджених відповідними документами випадків, які передбачають:
переведення на роботу в іншу місцевість;
переїзд на нове місце проживання;
прийняття до закладу освіти і вибуття в іншу місцевість для продовження навчання;
направлення за розподілом на роботу в іншу місцевість після закінчення закладу освіти.
10. У разі неявки призовника без поважних причин за викликом відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом.
11. Поважними причинами неприбуття призовників до призовних дільниць у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами, визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба призовника або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у зазначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини".
Аналіз положень частини 6 статті 2 Закону №2232-XII у редакції, чинній як до, так і після внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ, дає підстави стверджувати, що "базова військова служба" по суті являє собою продовження та нормативну трансформацію попереднього інституту "строкової військової служби".
Законодавець не запровадив новий, відмінний за своїм змістом чи правовою природою вид військової служби, а лише замінив термінологію, зберігши при цьому всі структурні ознаки даного виду служби як окремої форми виконання військового обов`язку.
На це прямо вказує норма Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ, якою здійснено техніко-юридичну заміну слів "строкова військова служба" на "базова військова служба" в усіх відмінках та формулюваннях тексту Закону №2232-XII, без зміни змістовного наповнення відповідних правовідносин.
На переконання суду, є безпідставними доводи відповідача 1 про те, що "базова військова служба" буде введена тільки з вересня 2025 року, з огляду на таке.
За змістом частини 1 статті 8 Закону №2232-XII підготовка громадян України до військової служби включає національно-патріотичне та військово-патріотичне виховання, початкову загальновійськову підготовку, базову загальновійськову підготовку, підготовку у військових ліцеях та ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, підготовку до вступу у заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, військову підготовку у закладах вищої освіти за програмою підготовки офіцерів запасу, фізичну підготовку, лікувально-оздоровчу роботу, підвищення рівня освітньої підготовки, вивчення державної мови.
Відповідно до частини 1 статті 101 Закону №2232-XII базова загальновійськова підготовка проводиться з метою здобуття громадянами України військово-облікової спеціальності, навичок і умінь, необхідних для виконання конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Базова військова служба є різновидом військової служби в розумінні частини 6 статті 2 Закону №2232-XII.
Системний текстуальний аналіз положень Закону №2232-XII свідчить, що базова військова служба та базова загальновійськова підготовка є різними за своєю природою правовими інститутами, які хоча й взаємопов`язані, проте регламентують різні етапи та різні форми реалізації військового обов`язку.
По-перше, базова загальновійськова підготовка, відповідно до частини 1 статті 101, має виключно підготовчий, освітньо-тренувальний характер та спрямована на формування у громадян України первинних військових знань, навичок та умінь. Така є елементом ширшої системи підготовки громадян до військової служби (стаття 8 Закону №2232-XII), яка включає різні форми виховання, навчання та фізичної підготовки, що здійснюються до моменту зарахування особи до складу Збройних Сил України чи інших військових формувань.
По-друге, базова військова служба, як прямо випливає з частини 6 статті 2 Закону №2232-XII, є самостійним видом військової служби, тобто формою реального проходження служби, в межах якої громадянин набуває статусу військовослужбовця, підпорядковується відповідним статутам, виконує визначені законом військові обов`язки та перебуває у відносинах військової служби з державою
Підпунктом 7 пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ визначено, що базова загальновійськова підготовка, визначена статтею 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", розпочинається з 1 вересня 2025 року: для громадян, які здобувають вищу освіту, - в закладах вищої освіти всіх форм власності, а також закладах освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських; для громадян, які планують вступити вперше на державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, зайняти посади в органах прокуратури, а також інших громадян (за бажанням) - у навчальних частинах (центрах) Збройних Сил України.
В свою чергу, ані Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ, ані Закон №2232-XII не містить відомостей про те, що "базова військова служба" розпочинається з 1 вересня 2025 року, натомість такі вимоги передбачено саме до "базової загальновійськової підготовки", яка є відмінною, як зазначалось судом вище, від базової військової служби.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 в період з 03.06.2021 по 02.04.2024 проходив строкову військову службу, яка прирівнюється до базової військової служби, то на останнього розповсюджуються норми частини 5 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", пункту 71 глави ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Є слушними доводи ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що оскільки ОСОБА_1 звільнений у запас 02.04.2024, строк його служби закінчився під час дії воєнного стану та військову службу яких продовжено понад встановлені строки відповідно до частини 9 статті 23 Закону №2232-XII, то останній не міг бути призвані на військову службу під час мобілізації протягом дванадцяти місяців з дня звільнення з військової служби в запас, а саме по 02.04.2025.
Як слідує зі змісту матеріалів адміністративної справи, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 13.10.2025 за №1623 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 (а.с.94).
Відтак, здійснюючи щодо позивача мобілізаційні заходи, ІНФОРМАЦІЯ_2 дотримано вимоги пункту 71 глави ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Пунктом 57 Порядку №560 визначено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.
Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.
За змістом абзацу 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
За правилами пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У контексті наведеного суд зазначає, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій (подання заяви за встановленою формою з документами, що підтверджують право на відстрочку) та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (комісією при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах)).
При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Слід зазначити, що матеріали адміністративної справи позбавлені доказів подання ОСОБА_1 заяви на отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, з підстав, передбачених, зокрема, частиною 5 статті 23 Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
В свою чергу, в адміністративному позові ОСОБА_1 не ствердив про подання ним відповідної заяви.
Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що реалізація права на відстрочку є диспозитивним варіантом поведінки військовозобов`язаного. Тобто, якщо особа не реалізувала своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або реалізувала із порушенням встановленої процедури, то вона підлягає призову на військову службу під час мобілізації на загальних підставах.
Додатком 5 до Порядку №560 затверджено Перелік документів що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Так, відповідно до коментованого Переліку інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках разом із заявою про отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією надають документи, що підтверджують право на відстрочку:
- для військовозобов`язаних, зазначених у пункті 71 глави ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", - військово-обліковий документ з відміткою про звільнення в запас військовослужбовців строкової військової служби відповідно до Указу Президента України від 7 березня 2024 року за №149;
- для військовозобов`язаних до досягнення 25-річного віку, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу - документ, що підтверджує проходження базової загальновійськової підготовки відповідно до статті 101 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи військово-обліковий документ з відміткою про проходження базової військової служби, а також паспорт громадянина України.
З огляду на аналіз коментованих вище норм, а також на встановлені судом обставини, до моменту набуття статусу військовослужбовця ОСОБА_1 не скористався своїм правом на отримання відстрочки від мобілізації на особливий період, що свідчить про його пасивну поведінку, і, як наслідок, правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_13 при здійсненні відповідних заходів, спрямованих на мобілізацію позивача на військову службу.
Суд також відхиляє доводи представника позивача про те, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 затримано позивача та примусово видано новий військово-обліковий документ, з огляду на таке.
Як на засвідчення обставини примусового затримання ОСОБА_1 адвокат Руда Х.Д. надала до суду копію заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.113-114) та листа Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (а.с.117).
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
При цьому, заява про вчинене кримінальне правопорушення та лист Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону засвідчує лише обставину прийняття правоохоронними органами України відповідних звернень громадян з їх подальшою реєстрацією, та не встановлює самого факту порушення.
За змістом статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Матеріали адміністративної справи позбавлені доказів притягнення до кримінальної або будь-якого іншого виду відповідальності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 за наслідком вчинення ними дій, спрямованих на мобілізацію ОСОБА_1 .
Доводи ОСОБА_4 про примусове утримання є лише власними судженнями представника позивача та не знайшли свого відображення серед доказів, які досліджуються судом в межах розгляду цієї адміністративної справи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі по тексту також Порядок №559) та форму військово-облікового документа.
Відповідно до пункту 1 Порядку №559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року за № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.
Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 4 Порядку №559 у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Пунктом 14 Порядку №559 унормовано, що військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках:
взяття громадянина на військовий облік як призовника, військовозобов`язаного або резервіста;
якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;
зміни категорії щодо військового обов`язку;
відсутності місця для внесення змін;
невідповідності відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зазначеним у пункті 3 цього Порядку;
втрати (зіпсування);
виявлення бажання змінити військово-обліковий документ, який був виданий до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №559.
Призовникам військово-обліковий документ на бланку оформляється та видається районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом.
Також в матеріалах адміністративної справи міститься копія заяви ОСОБА_1 , подана на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про видачу військового квитка від 13.10.2025 (зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 13.10.2025 за вх.№5910) (а.с.97).
Коментована заява містить проставлений власноруч рукописним способом особистий підпис ОСОБА_1 , втім за доводами адвоката Рудої Х.Д., такий підпис не належить позивачу.
Суд відхиляє вказані доводи, оскільки такі є лише припущеннями, які не підтверджені жодним доказом, в тому числі, висновком почеркознавчої експертизи чи іншими визначеними законом засобами доказування.
Верховним Судом у постанові від 15.11.2025 у справі №933/602/23 сформовано правовий висновок, за яким належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи.
Як станом на момент звернення до суду з цим адміністративним позовом, так і станом на момент вирішення цього спору, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких висновків почеркознавчої експертизи, в тому числі, щодо справжності підпису проставленого на заяві від 13.10.2025.
Слід зазначити, що сторонами не ініційовано перед судом питання про призначення почеркознавчої експертизи, відтак у суду відсутні належні та достатні докази для формування висновку про не проставлення саме позивачем особистого підпису на його заяві від 13.10.2025.
Згідно з абзацом 14 пункту 14 Положення № 154, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідає за здійснення заходів оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву) та на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до порядку мобілізаційного розгортання, визначеного Міноборони та Генеральним штабом Збройних Сил, а також на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Аналіз положень Порядку №559 у взаємозв`язку з фактичними обставинами справи свідчить, що сам по собі факт видачі ОСОБА_1 нового військово-облікового документа на підставі його письмової заяви від 13.10.2025 не є та не може вважатися доказом порушення ІНФОРМАЦІЯ_2 процедури призову на військову службу.
По-перше, пункт 14 Порядку №559 прямо передбачає можливість видачі або заміни військово-облікового документа за письмовою заявою громадянина України у низці випадків, зокрема: у разі втрати, зіпсування документа, невідповідності відомостей даним Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або за бажанням особи замінити документ, виданий до набрання чинності Постановою №559. Отже, подання відповідної заяви є способом ініціювання оформлення нового військово-облікового документа, незалежно від того, мав громадянин при собі попередній військово-обліковий документ чи ні.
По-друге, положення пунктів 3 і 4 Порядку №559 встановлюють обов`язок відповідності даних у військово-обліковому документі відомостям Єдиного державного реєстру та порядок звернення громадянина у разі необхідності внесення змін. Наявність або відсутність попереднього документа при собі не впливає на правомірність оформлення нового документу, якщо звернення відбулося у спосіб, визначений Порядком.
Таким чином, з урахуванням норм Порядку №559, відсутності будь-яких доказів підроблення підпису та видачі нового військово-облікового документа на підставі заяви від 13.10.2025 не свідчить і не може свідчити про порушення ІНФОРМАЦІЯ_3 процедури призову ОСОБА_1 на військову службу.
Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що з метою призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 була вручена повістка на 20.05.2027.
Як встановлено судом, керівником ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ОСОБА_3 ) видано на ім`я ОСОБА_1 повістку на відправку, якою зобов`язано позивача 20.05.2027 о 10:00 годині з`явитись за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).
У відповідь на адвокатський запит від 17.10.2025, ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 28.10.2025 за №6556 повідомив адвоката Руду Х.Д. про те, що ОСОБА_1 вручено повістку на відправку. Дана повістка не була анульована (а.с.28).
Відповідно до абзацу 3 частини 10 статті 1 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (надалі по тексту також - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Частинами 1 та 3 статті 22 Закону №3543-XII унормовано, що громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
За змістом пункту 21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону №3543-XII у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Поважні причини неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці встановлені частиною 3 статті 22 Закону України № 3543-XII.
Так, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
За змістом пункту 90 Порядку №560 резервісти та військовозобов`язані, які отримали повістку щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, прибувають у строк та місце, зазначені в повістці для відправлення до військової частини (установи).
Поряд з цим, Порядок №560 не містить визначення поняття "анулювання повістки" та не передбачає механізму її скасування, що виключає можливість доводити існування правових наслідків, пов`язаних із "анулюванням" чи "чинністю" попередньої повістки в аспекті обмеження подальших дій ІНФОРМАЦІЯ_3 , спрямованих на проведення процедури мобілізації.
Слід окремо зазначити, що чинними нормативно-правовими актами не регламентовано норми, яка б забороняла мобілізувати громадянина раніше дати, зазначеної в попередній повістці. Повістка визначає дату виконання конкретного обов`язку, однак не створює для особи правомірних очікувань щодо неможливості її подальшого виклику чи призову у більш ранній строк. Попередня повістка не формує "періоду відстрочки", оскільки підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу регламентовано статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
В свою чергу, стаття 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не містить такої підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, як "видана повістка на майбутню мобілізацію".
Таким чином, отримання ОСОБА_1 повістки із зазначенням дати на 2027 рік не перешкоджає подальшому виклику чи призову останнього у більш ранній строк, ані за змістом Закону №2232-ХІІ, ані за Законом №3543-ХІІ, ані за Порядком №560. Відповідно, такі дії територіального центру комплектування та соціальної підтримки не можуть кваліфікуватись як порушення встановленої процедури призову резервіста на військову службу.
Стосовно доводів представника позивача про те, що ВЛК проведено з порушенням процедури, за відсутності реальних медичних обстежень, без результатів лабораторних досліджень, які мали бути проведені позивачу, а також підписи на картці обстеження та медичного огляду і довідці ВЛК не належать ОСОБА_1 .
За змістом пункту 6 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 70 Порядку №560 порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Абзацом 1 пункту 74 Порядку №560 встановлено, що військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 741 цього Порядку.
Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 13.10.2025 на ім`я солдата запасу ОСОБА_1 видано направлення №7915 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності за станом здоров`я до проходження військової служби у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період (а.с.92).
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" (надалі по тексту також Положення № 402, у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, коментоване положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей, громадян, які добровільно вступають на військову службу (навчання) за контрактом у Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, та осіб, звільнених з військової служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, для яких військово-лікарська експертиза проводиться військово-лікарськими комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (пункт 1.2 глави 1 розділу 1 Положення №402).
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (надалі по тексту також ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (надалі по тексту також - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
При цьому, постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК, зокрема, такі скасовуються у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Слід зазначити, що члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
В контексті вищезгаданого, коментованим приписом також визначено обов`язки членів ВЛК, так, останні повинні добросовісно, чесно та професійно виконувати свої обов`язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності; не ухилятися від прийняття рішень; не допускати зловживань та неефективного використання державної власності; знати вимоги нормативно-правових актів з питань військово-лікарської експертизи та застосовувати їх під час виконання обов`язків.
Згідно пункту 3.8 глави 3 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Зі змісту наведеного правового регулювання суд доходить висновку, що результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду мають наслідком прийняття постанови ВЛК, така, у випадку визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби оформлюється довідкою ВЛК.

Довідкою військово-лікарської комісії №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025, виданої Позаштатною постійно діючою ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР", засвідчується, що на підставі статті 30б, 74в графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ солдат (запасу) ОСОБА_1 приданий до військової служби (зворотній бік а.с.93).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК (абзац 1 пункту 20.2 глави 20 розділу II Положення №402).

Як визначено підпунктами 2.5.1 пункту 2.5, підпунктом 2.8.1 пункту 2.8 глави 2 розділу І Положення №402, ВЛК ТЦК та СП, що віднесена до позаштатних постійно діючих ВЛК, створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Так, ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону (підпункт 2.8.3 пункту 2.8 глави 2 розділу I Положення №402).

Згідно пункту 3.3 глави 3 розділу I Положення №402, скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.

Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_15 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

До штатних ВЛК, як встановлено пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402, належать Центральна військово-лікарська комісія (надалі по тексту також ЦВЛК); ВЛК регіону.

Відповідно до підпунктів 2.4.4, 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення №402, ВЛК регіону здійснює розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи, а також, серед іншого, уповноважена приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК (пункт 3.3 глави 3 розділу I Положення №402).

Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402).

Матеріали адміністративної справи не містять доказів подання відповідних скарг на постанову ВЛК, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025.

Також є безпідставними доводи представника позивача про те, що підписи на картці обстеження та медичного огляду і довідці ВЛК не належать ОСОБА_1 .

Як вже зазначалось судом, Верховним Судом у постанові від 15.11.2025 у справі №933/602/23 сформовано правовий висновок, за яким належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах, є саме висновок почеркознавчої експертизи.

Як станом на момент звернення до суду з цим адміністративним позовом, так і станом на дату вирішення цього спору, матеріали адміністративної справи позбавлені будь-яких висновків почеркознавчої експертизи, в тому числі, щодо справжності підпису проставленого в картці обстеження та медичного огляду і довідці ВЛК.

В котре слід зазначити, що сторонами не ініційовано перед судом питання про призначення почеркознавчої експертизи, відтак у суду відсутні належні та достатні докази для формування висновку про не проставлення саме позивачем особистого підпису в картці обстеження та медичного огляду і довідці ВЛК.

Як слідує зі змісту адміністративної справи, довідка військово-лікарської комісії №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025, на підставі якої позивача було мобілізовано, ні станом на момент мобілізації, ні в ході судового розгляду справи, у встановленому Положенням №402 порядку не оскаржувалася та недійсною не визнавалася.

Також у межах цього спору не встановлено порушень процедури направлення позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Довідка ВЛК №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025 оформлена не ІНФОРМАЦІЯ_3 , а Позаштатною постійно діючою ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР", уповноваженою на здійснення військово-лікарської експертизи відповідно до вимог Положення №402.

В межах цього адміністративного спору, позивачем не заявлено позовних вимог до Позаштатною постійно діючою ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" про визнання протиправними дій щодо проведення медичного огляду позивача та/або скасування довідки ВЛК №2025-1013-1449-1625-3 від 13.10.2025.

Відтак дії Позаштатної постійно діючої ВЛК №2 при ІНФОРМАЦІЯ_9 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" щодо встановлення ступеня придатності не є предметом цього спору.

З урахуванням вище наведеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_4 в частині призову позивача на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 та, відповідно, відсутність правових підстав для скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.10.2025 за №1623 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" в частині, що стосується ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнати протиправним та скасувати наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 за №358 (по стройовій частині) в частині, що стосується зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , та зобов`язання відповідача 2 виключити зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та звільнити з військової служби позивача, суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (надалі по тексту також Положення №1153/2008) визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (надалі по тексту також - військова служба) в добровільному порядку або за призовом (пункт 2 Положення №1153/2008).

За змістом пункту 5 Положення №1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (надалі по тексту також - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 6 Положення №1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

За змістом частини 3 статті 24 Закону № 2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 за №280, зареєстровано у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (надалі по тексту також - Інструкція 280).

Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу XII Інструкції № 280 облік особового складу в особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації або з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, ведеться у порядку, установленому на мирний час, та з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі.

Військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів демобілізації незалежно від номенклатури посад для призначення.

Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції № 280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 1, 2, 8 Розділу V вказаної Інструкції військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших, під час прямування до них рахуються як поповнення. Відправлення поповнення здійснюється як у складі команд, так і поодинці. Під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, зокрема, іменний список або припис (в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особові справи) на відправлених - у старшого команди. Прийом поповнення проводиться поіменно, за іменним списком на поповнення, отриманим від старшого команди. Приймати поповнення без поіменної перевірки заборонено.

Варто мати на увазі, що організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.

Згідно поіменного списку від 13.10.2025 за №467 військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_8 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 ", позивача направлено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , пункт призначення АДРЕСА_2 , час прибуття в пункт призначення 13 жовтня 2025 року о 22:00 годині (зворотній бік а.с.94, а.с.95-96).

Слід зазначити, що з дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця.

Відповідно до пункту 7 Положення №1153/2008 військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 за №40 (надалі по тексту також Інструкція №40), рапорт (заява) це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів, а відтак має бути належний доказ отриманням військовою частиною такого рапорту/заяви військовослужбовця чи його представника (в порядку звернення громадян), який може бути направлений рекомендованим листом із повідомленням про вручення та описом вкладення на адресу військової частини.

За змістом абзацу 4 пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Отож, порядок та підстави припинення військової служби передбачені Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до командування ВЧ НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби. Доказів протилежного сторони суду не надали.

Слід вкотре зазначити, що після набуття позивачем статусу військовослужбовця Збройних Сил України правовідносини щодо проходження військової можуть бути припинені лише шляхом звільнення з військової служби, підстави та порядок якого визначені Законом № 2232-XII та Положенням № 1153/2008.

За наявності підстав, визначених Законом № 2232-XII, ОСОБА_1 має право звернутись із рапортом до командування військової частини в котрій проходить військову службу про звільнення з військової служби.

Враховуючи вище наведене, підстави для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2025 за №358 (по стройовій частині) в частині, що стосується зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 і зобов`язання звільнити з військової служби, відсутні.

Таким чином, суд вважає, що доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності/дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 , видання наказу про призов військовозобов`язаних на військову службу під час проведення загальної мобілізації в частині призову позивача та направлення його для проходження військової служби за призовом під час проведення загальної мобілізації до Військової частини НОМЕР_1 .

Також судом встановлено відсутність протиправності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а тому такий не підлягає скасуванню.

За приписами частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Інші доводи учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

При оцінці питання розподілу судових витрат у справі судом з`ясовано, що до позовної заяви ОСОБА_1 долучив квитанцію №2604-8260-6493-2035 від 11.11.2025 про сплату судового збору в розмірі 1937,92 гривень (а.с.9).

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, сплачений позивачем.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_3 ;

представник позивача Руда Христина Дмитрівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), АДРЕСА_4 ;

відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_5 ), АДРЕСА_5 ;

відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_6 ), АДРЕСА_6 .

Суддя Чуприна О.В.