Справа № 420/19012/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/19012/25
Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНН.» до Одеської митниці про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2025р. ТОВ «ДАНН.» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500020/2025/000165/2 від 6.06.2025р.;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500020/2025/000272 від 6.06.2025р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі зовнішньоекономічного контракту №AUG-00D/12 від 18.11.2024р., ввезено на митну територію України товари та подано до Одеської митниці для митного оформлення за електронними митними деклараціями відповідні товари, однак митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відповідач повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів па підставі рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач вважає вказане рішення про коригування митної вартості та картку відмови протиправними, та такими, що порушують його права і законні інтереси, у зв`язку з чим вони мають бути скасовані, оскільки ним було подано повний пакет документів для оформлення товарів.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості Одеської митниці №UA500020/2025/000165/2 від 6.06.2025р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів Одеської митниці № UA500020/2025/000272 від 6.06.2025р.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ДАНН.» суму сплаченого судового збору у розмірі 5 195,57грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 3 000грн.

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, то відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що 1.11.2016р. ТОВ «ДАНН.» зареєстровано як юридична особа (Номер запису: 0065612) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 50.20 Вантажний морський транспорт; 51.21 Вантажний авіаційний транспорт; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 69.10 Діяльність у сфері права; 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 62.01 Комп`ютерне програмування; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 39.00 Інша діяльність щодо поводження з відходами; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом.

25.09.2024р. між ТОВ «Данн.», як покупцем, та компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія), як продавцем, укладено договір поставки товару за №AUG-00D/12, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у зумовлені строки Покупцеві Товар та документи, що відносяться до нього, а Покупець зобов`язується прийняти такий товар і сплатити Продавцю за нього обумовлену грошову суму. Товар, що поставляється за цим Договором засоби наземного транспорту і пов`язані з транспортом пристрой, запчастини та обладнання, супутні деталі, інструменти та інше приладдя. Сторони можуть домовитись про постачання інших категорій товарів за цим Договором.

Відповідно п.1.4. Договору №AUG-00D/12, детальний опис товару, що поставляться, його кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях.

Підпункти 3.1., 3.2. Договору визначає, що Сторони погоджують та визначають обсяги та асортимент Товару у Специфікаціях, які з моменту підписання Сторонами є невід`ємною частиною цього Договору. Продавець зобов`язаний поставити Покупцю Товар належної якості в обумовленій Специфікацією кількості.

Згідно з п.4.1., 4.2. Договору загальна сума Договору складається із суми вартості Товару зазначеного у всіх погоджених Сторонами Специфікаціях та орієнтовно складає 8 000 000дол.США. Оплата за цим Договором здійснюється за кожну поставку Товару в порядку, визначеному Специцікацією.

Пункт 8.1. Договору визначив, що Договір набуває чинності після його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє протягом 3 (трьох) років, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань згідно даного Договору.

Сторонами було погоджено специфікацію за №45986 від 30.05.2025р. до Договору поставки №AUG-00D/12 та відповідно до п.1 сторони погодили поставку наступного товару на наступних умовах:

1. Кількість (240); Назва товару: Бетонозмішувач 125л; Ціна:61,12$; Всього: 14 668,80$.

2. Кількість (162); Назва товару: Бетонозмішувач 140л; Ціна:69,44$; Всього: 11 249,28$.

Пункт 2 визначив, що ціни розраховані на умовах CFR Odessa (відповідно до Incoterms 2020). Ціна товару обумовлена в цій Специфікації є остаточна та зміні після підписання Специфікації не підлягає.

У травні 2025р. на підставі інвойсу №197/05/2025 від 30.05.2025р. компанією «ALLTAG UND GERATETECHNIK GMBH» (Продавець) було поставлено позивачу партію бетонозмішувачів.

30.05.2025р. уповноважена позивачем особа діючи в інтересах ТОВ «ДАНН.», звернулась до Одеської митниці, у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (митна декларація №25UA36U8).

Для підтвердження вказаних у митній декларації №25UA36U8 від 2.05.2025р. відомостей, до митної декларації, зокрема, було надано, зокрема, нижченаведений перелік документів:

- пакувальний лист (Packing List) №197/05/2025 від 30.05.2025р.;

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial Invoice) №197/05/2025 від 30.05.2025р.;

- коносамент (Bill of Lading) №UTRUST25021312B від 6.03.2025р.;

- №301 від 4.06.2025р.;

- декларація про походження товару (Declaration of origin) - №197/05/2025 від 30.05.2025р.;

- заявлено прямий тип представництва;

- договір поставки AUG - 00D/12 від 25.09.2024р.;

- специфікація №45986 від 30.05.2025р.;

- додаткова угода №1 від 28.11.2024р.;

- додаткова угода №2 від 12.11.2024р.;

- додаткова угода №3 від 20.01.2025р.;

- додаткова угода №4 від 12.03.2025р.;

- ТЕ 19042025/1 від 19/04/25.

На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, ТОВ «ДАНН.» 6.06.2025р. листом №45986/1 були надані прайс б/н від 29.05.2025р., експертне дослідження №213/25 від 30.05.2025р., експортна декларація №06511425 від 6.03.2025р. і комерційна пропозиція продавця.

Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням №UA500020/2025/0000165/2 від 6.06.2025р. здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000272.

Так, у рішенні №UA500020/2025/0000165/2 від 6.06.2025р. відповідачем було вказано, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: зовнішньоекономічний контракт від 25.09.2024 № AUG 00D/12, рахунок-фактура від 04.06.2025 197/05/2025 та специфікація, яка є невід`ємною частиною контракту. Продавцем зазначена компанія Alltag und Geratetechnik AG (Швейцарія), найменування Вантажовідправника у специфікаціях відсутнє. Найменування Вантажовідправника повинно бути зазначене у специфікаціях. Детальний опис товару, його складові частини, а також якісні характеристики вказані у специфікації. Разом із специфікацією подано пакувальний лист № 45986 і датовано 30.05.2025. При цьому, згідно інформації від морського перевізника CMA CGM по графіку руху товарів в вантажних контейнерах TCLU6731546 (Електронний пошук: https://www.cma-cgm.com/ebusiness/tracking/search), їх переміщення в порту відправлення (Циндао, КНР) розпочалося 06.03.2025 о 04:48, а на момент складання специфікації № 45986 товар вже 86 днів був в дорозі, згідно наданого до митного контролю коносамента від 06.03.2025 № UTRUST25021312B переміщувалися на адресу одержувача. 2) Згідно наданого до митного контролю рахунка-фактури від 30.05.2025 № 197/05/2025, складеного продавцем товарів Alltag und Geratetechnik AG (Швейцарія), фактурна вартість на умовах поставки CFR Odessa одиниці товару становить 61,12 доларів США для товару місткістю 125 літрів та 69,44 доларів США для товару місткістю 140 л. Проте на торгових інтернет-майданчиках країни відправлення товарів знайдено торгову пропозицію безпосередньо від виробника товарів Zhishan Machinery (Huaian) Co., Ltd. Так, виробник на умовах поставки FOB за одиницю товару місткістю 120 260 літрів при замовленні партії товарів від 100 одиниць встановив вартість 73,00 доларів США. 3) Відповідно до наданого до митного оформлення інвойсу та згідно умов контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR (згідно Інкотермс 2010), тобто вартість страхування під час транспортування оцінюваних товарів до моменту оформлення комерційних інвойсів, транспортних (перевізних) документів, рахунків тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення чи не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. 4) В пакувальному листі, наданому до митного оформлення коносаментом, в описових відомостях зазначено наявність торговельної марки «TBC», проте в інвойсі та у відповідній специфікації від 30.05.2025 № 197/05/2025 прямого посилання на торгову марку відсутнє, що може свідчити про неврахування такої характеристики при встановленні вартості товару та високу ймовірність наявності домовленостей щодо товару, про які до митного контролю не надано.

У рішенні також вказано, що в додатково поданій комерційній пропозиції від виробника товару не містить відомостей про: детальний опис товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт та індекс, період, на який вона дійсна, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданими додатково документами та партією товару, яка ввозиться та не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості. Наданий прайс-лист від 29.05.2025 №б/н видано не виробником товару «ZHISHAN MACHINERY (HUAIAN) CO.,LTD.», а продавцем товару «Alltag und Geratetechnik AG.» (Швейцарія), що не відповідає зазначеним вимогам Митного кодексу України щодо об`єктивності даних, які декларант зобов`язаний надавати митному органу та унеможливлює обчислення звичайної конкурентної ціни при продажу товару іншим покупцям на умовах Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Надана копія митної декларації країни відправлення (Китай) без перекладу на українську мову або іншу іноземну мову міжнародного спілкування; Також копія митної декларації країни відправлення 006511425 не може бути достатнім підтвердженням заявленої декларантом митної вартості товарів та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість товару, у зв`язку з відсутністю в ній дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації, також копії митної декларації країни відправлення зазначені умови FOB, проте, згідно інвойсу від 30.05.2025 195/05/2025 поставка товару здійснюється на умовах CFR Odessa; У наданому висновку експертної організації зазначено, що вартість товарів визначалась на підставі наданих документів, тобто експертом не здійснено аналіз вартості подібних (аналогічних) товарів в країні-експортері Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, зокрема, не містить відомостей щодо аналізу і порівняння цін з цінами на подібні товари, не наведено відповідних розрахунків, джерел інформації, які використовувалися, та не надано додатків із копіями вихідних даних. Висновок про відповідність ґрунтується виключно на інформації експортера та стосується тільки оцінюваної поставки, що не підтверджує об`єктивність зазначених відомостей.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень митного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.23,24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч.1,2,3 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити такі обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Приписами ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до ч.2,3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.9 ст.58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Приписами ч.8 ст.57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду справи, що для митного оформлення товару, що надійшов від Компанії Alltag und Geratetechnik GmbH на виконання договору поставки №UG-00D/12 від 25.09.2024р. позивачем надано Одеській митниці митну декларацію (МД) №25UA36U8 від 2.05.2025р. та ряд документів, що підтверджують вид, кількість та ціну поставленого товару. Зокрема, такими документами є Договір поставки, специфікація №45986 від 30.05.2025р., яка є невід`ємною частиною договору, та інвойс за №197/05/2025 від 30.05.2025р.

Також, судом першої інстанції було зазначено, з чим погоджується судова колегія, що вказані документи є основними документами, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч.2 ст.53 МК України, містять чіткі числові значення складових вартості поставленого товару, узгоджуються між собою та не містять розбіжностей.

Судом першої інстанції було встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Що стосується тверджень митного органу, що специфікація №45986 до контракту від 30.05.2025р. №UTRUST25021312B датована 6.03.2025р., тобто оформлена вже після початку переміщення товару (6.03.2025р. за коносаментом №UTRUST25021312B), то судова колегія зазначає, що зазначений факт не свідчить про порушення умов контракту чи митного законодавства, а також не може бути підставою для неприйняття заявленої митної вартості.

Відповідно до п.3.1. Договору, сторони прямо передбачена можливість формування партій товару окремими специфікацій. Також п.1.3. Договору дозволяє участь третьої сторони вантажоперевізника, що підтверджує, що відвантаження могло здійснюватися до остаточного погодження умов комерційної реалізації конкретної партії.

Законодавство України (ст.53,58 МК України, ст.6,627,642 ЦК України) не встановлює обмежень щодо часу складання специфікацій, а лише визначає, що документи, які підтверджують митну вартість, повинні бути дійсними, містити необхідну інформацію та бути прийнятими сторонами. Таким чином, оформлення специфікації після початку переміщення товару є допустимим і не може бути розцінено як обґрунтована підстава для застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості замість методу за ціною договору (контракту).

Щодо твердження митного органу про те, що на торгових інтернет-майданчиках країни відправлення товарів знайдено торгову пропозицію безпосередньо від виробника товарів Zhishan Machinery (Huaian) Co., Ltd. Так, виробник на умовах поставки FOB за одиницю товару місткістю 120 260 літрів при замовленні партії товарів від 100 одиниць встановив вартість 73,00 доларів США, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки вказане не є правовою підставою для неприйняття митної вартості, задекларованої позивачем.

Згідно ст.53,54 та 58 МК України, митна вартість товару за методом ціни договору повинна визначатися саме за ціною, фактично сплаченою або такою, що підлягає сплаті імпортером продавцю товару за контрактом. Застосування іншої ціни (зокрема цінової пропозиції від виробника з Інтернет-майданчику) можливе лише у разі наявності належних доказів недостовірності чи неповноти документів, поданих імпортером. У даному випадку таких доказів митний орган не навів.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, що придбання товару позивачем відбулося у швейцарської компанії Alltag und Geratetechnik AG, для якої вартість товару могла формуватися виходячи з інших умов (обсяг закупівлі, дилерські або торгові знижки, комерційні стратегії продавця), а тому відмінність від публічної ціни виробника є економічно виправданою.

Отже, вказане зауваження не відповідає вимогам ст.53,54,58 МК України та не може бути належним доказом для відмови в застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.

Що стосується тверджень митного органу про відсутність інформації про страхування товару та окремих документів щодо вартості перевезення, то судова колегія зазначає, що це не може бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за методом ціна договору (контракту).

Згідно укладеного договору поставки товару №AUG-00D/12 поставка здійснюється на умовах CFR Одеса (Інкотермс 2010), які передбачають, що витрати на страхування не включаються до вартості товару, а сам покупець не має обов`язку здійснювати таке страхування. Відповідно, страховий поліс чи інші документи про страхування не можуть надаватися, оскільки страхування фактично не проводилося і не входить до ціни.

Щодо транспортних витрат, то судова колегія зазначає, що за умовами CFR вартість фрахту до порту призначення (Одеса) вже включена продавцем до ціни товару, що підтверджується інвойсом та коносаментом з відміткою «Freight Prepaid» (фрахт оплачено продавцем у порту відправлення). Згідно ч.2 ст.53 та ст.58 МК України, а також розділу III Правил №599, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012р. №599, окремі документи щодо вартості перевезення надаються лише тоді, коли фрахт сплачується покупцем окремо і не включений до ціни товару. В даному випадку фрахт вже враховано в загальній вартості товару (CFR), що прямо випливає із змісту інвойсу та коносаменту. Тому вимога відповідача надати окремий документ з інформацією про вартість фрахту є необґрунтованою і не відповідає нормам МК України та міжнародним правилам Інкотермс 2010.

Щодо тверджень митного органу про факт зазначення торговельної марки «TBC» у пакувальному листі №197/05/2025, але її відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) та специфікації до контракту, судова колегія вважає не достатнім для сумнівів у правильності заявленої митної вартості товару або свідченням наявності будь-яких прихованих домовленостей. Відповідно до ст.53 та 58 МК України, митна вартість товарів визначається за фактично сплаченою ціною, підтвердженою документами, що подаються у їх сукупності. Законодавство не встановлює обов`язковості зазначення торговельної марки саме в інвойсі чи специфікації, якщо ця інформація вказана в інших документах, наданих до митного оформлення. У даному випадку торгова марка «TBC» була належно зазначена у пакувальному листі, комерційній пропозиції продавця, а також у митній декларації (графа 31), що повністю відповідає вимогам митного законодавства щодо ідентифікації товару.

Щодо тверджень митного органу про відсутність у комерційній пропозиції виробника окремих реквізитів, таких як детальний опис товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт чи інвойс, а також періоду її дії, то судова колегія зазначає, що ст.53 МК України не висуває жодних обов`язкових формальних вимог щодо змісту таких додаткових документів, дозволяючи їх подання у довільній формі. Суттєвим є те, що зазначена комерційна пропозиція отримана саме від виробника та містить ключові ідентифікаційні характеристики товару (найменування, модель, об`єм та потужність), які повністю відповідають фактично ввезеному товару та узгоджуються з даними інвойсу та інших основних документів. Також комерційна пропозиція була подана як додатковий (допоміжний) документ для підтвердження реального ринкового рівня цін, а не як первинний документ для визначення митної вартості. Отже, наведене зауваження митного органу є необґрунтованим і не може слугувати підставою для сумнівів у правильності заявленої митної вартості.

Що стосується тверджень митного органу щодо надання прайс-листа від продавця товару Alltag und Geratetechnik AG, а не від виробника «ZHISHAN MACHINERY (HUAIAN) CO., LYD.», то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, виходячи з настпупного.

Так, відповідно до ст.53 МК України, декларант має право надавати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, при цьому закон не містить обов`язку подавати саме прайс-лист від виробника.

При цьому, митному органу окремо подавалась комерційна пропозиція від виробника Zhishan Machinery (Huaian) Co., Ltd., що дозволяє повністю простежити ланцюг формування ціни від виробника до кінцевого імпортера.

Отже, посилання митного органу на невідповідність прайс-листа продавця вимогам об`єктивності є необґрунтованим і не може слугувати підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості товару.

Що стосується посилань митного органу про неналежність китайської митної декларації як доказу митної вартості товару, то судова колегія такі посилання вважає необґрунтованим з підстав того, що митна декларація країни відправлення (КНР) була подана як додатковий документ, а не як основний доказ митної вартості; відсутність перекладу китайської митної декларації не може вважатися недоліком, оскільки відповідно до ст.254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу, зокрема, іноземною мовою міжнародного спілкування, якою є китайська мова, при цьому відповідач не використав своє право і не надав вимогу, щодо надання перекладу українською мовою. Крім того, окремої дати експорту чи відміток митних органів КНР не впливає на правдивість наданих відомостей; відмінність умов поставки (FOB у китайській декларації та CFR в інвойсі) обґрунтовано пояснюється тим, що швейцарська компанія Alltag und Geratetechnik AG є проміжним покупцем, який придбав товар у китайського виробника на умовах FOB і потім перепродав його Позивачеві вже на умовах CFR. Таким чином, наведені митницею формальні зауваження щодо китайської декларації не спростовують реальності експортної операції та правильності заявленої декларантом митної вартості товару, яка належним чином підтверджена іншими основними документами.

Що стосується аргументу митного органу щодо непроведення експертом аналізу вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до Постанови КМУ №1440, то судова колегія вважає такі аргументи необґрунтованими з підстав того, що Експертний висновок №213/25 від 30.05.2025р. подано як додатковий документ для підтвердження заявленої митної вартості, визначеної за основним методом по ціні договору. Постанова КМУ №1440 від 10.09.2003р. застосовується виключно у разі визначення митної вартості резервними методами (аналогічних чи подібних товарів), коли неможливо застосувати метод за ціною договору. Однак експертом було чітко встановлено, що підстав для відмови від основного методу (ціни договору) немає, і саме тому аналіз ринку аналогічних товарів не проводився. Висновок експерта ґрунтується на документах, які повністю підтверджують реальність заявленої вартості конкретної поставки. Законодавство України не вимагає від експерта здійснювати додатковий аналіз аналогічних товарів або надавати додатки чи розрахунки, якщо митна вартість підтверджена первинними документами.

Окрім цього, судова колегія враховує чисельну судову практику по вищевикладеним питанням, зокрема, постанову Верховного Суду від 6.09.2019р. у справі №809/278/17; постанову Верховного Суду від 21.02.2020р. у справі №813/1229/16; постанову Верховного суду від 2.07.2020р. у справі №803/916/17.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч.2 ст.53 МК України. Таким чином, експертний висновок має виключно інформаційний характер і зазначена в ньому інформація не може слугувати підставою для витребування додаткових документів.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «ДАНН.» митної вартості товару судом не встановлено.

Зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Разом з тим, судова колегія вважає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору, за умови їх підтвердження належними документами.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з оскаржуваних рішень, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості митного оформлення є більшим ніж заявлено декларантом.

Разом з тим, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до безумовного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Посилання відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС Держмитслужби України не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не встановлений. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДПС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №820/17417/14, від 4.09.2018р. у справі № 818/1186/17).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме лише зазначення у рішеннях про коригування митної вартості товарів реквізитів раніше оформлених митних декларацій з вищим рівнем митної вартості товару не може вважатись належним підтвердженням законності та обґрунтованості коригування митної вартості товару за резервним методом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого товару за методом не за ціною договору, не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, не зазначив країну походження та рік виготовлення такого товару, його технічний стан, що є окремою підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що митним органом, як суб`єктом владних повноважень не доведено, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи, що позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, яка була задекларована, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, судова колегія приходить до висновку, що відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів - є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ДАНН», шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та як наслідок визнання протиправними та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко