Справа № 751/2222/25
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/2222/25 Головуючий у 1 інстанції - Овсієнко Ю.К.
Суддя - доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.08.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 268, винесену 24.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.08.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2025 ОСОБА_1 було доставлено працівниками Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено направлення №71 від 20.02.2025 до військово-лікарської комісії щодо солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в Збройних Силах України у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період (а.с.39).

Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду ВЛК.

Із протоколу про адміністративне правопорушення №268 від 20.02.2025 вбачається, що 20.02.2025 о 19 год 40 хв. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_1 було виписано направлення на проходження ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою визначення придатності до військової служби. Однак в порушення абз.4 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що з протоколом ОСОБА_1 ознайомився. В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав: «Відмовляюся тому що я знаходжуся в процесі бронювання». В протоколі також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год. 00 хв. 24.02.2025 (а.с.10).

Громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується його підписом.

24.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 розглянуто справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої позивача у цій справі постановою № 268 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 -1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.11).

Вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення № 268 від 24.02.2025 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем доведено правомірність спірної постанови належними та достатніми доказами. Відповідач при винесенні постанови відносно позивача діяв у рамках чинного законодавства України та у спосіб визначений законом.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу є необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, викладені у ній обставини та підстави правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, апелянт зазначає, що обов`язок позивача полягав у проходженні медичного огляду у спосіб і в строк, визначені індивідуальним актом - направленням № 71, яким встановлено конкретну дату та час: 21.02.2025 о 09:00. До настання цього строку у особи відсутня об`єктивна можливість порушити визначений спосіб виконання, а відтак подія адміністративного правопорушення у вигляді невиконання направлення на момент 20.02.2025 не могла вважатися такою, що відбулася.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Положеннями абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів встановила те, що на підтвердження того факту, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач надав, зокрема протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач 20.02.2025 о 19 год 40 хв. в приміщенні Чернігівського ОМЦ відмовився від проходження ВЛК, чим порушив вимоги абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що з протоколом ОСОБА_1 ознайомився. В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав: «Відмовляюся тому що я знаходжуся в процесі бронювання». В протоколі також зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11 год 00 хв. 24.02.2025.

Колегії суддів вважає протокол належним і допустимим доказом, оскільки при складанні останнього був присутній свідок.

Слід зазначити, що законодавством не передбачено законних підстав для військовозобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Наявні у матеріалах справи докази, свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Щодо отримання повістки про виклик від ІНФОРМАЦІЯ_1 і направлення на ВЛК на 20.02.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до пункту 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_1 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_1 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ІНФОРМАЦІЯ_1

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

За приписами пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

З наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать, що 17.10.2024 була сформована та направлена на адресу позивача повістка з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 27.10.2024.

Позивач у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Позивач не заперечує факт свого перебування в розшуку, законність перебування в розшуку або законність його затримання та доставлення поліцією на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.02.2025 після доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено та вручено останньому направлення на ВЛК, що підтверджується реєстрацією такого направлення в Журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду мобільної групи ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини свідчать про дотримання відповідачем процедури виклику та направлення позивача на ВЛК.

Доводи апелянта про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передчасно та без належних правових підстав, оскільки повістку на проходження ВЛК було отримано позивачем лише 20.02.2024 з необхідністю явки саме на 21.02.2025 о 09:00, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в журналі реєстрації направлень на ВЛК (а.с. 45) вказано, що термін проведення ВЛК згідно спірного направлення є саме 20.02.2025. При цьому, у даному журналі міститься власний підпис ОСОБА_1 про отримання такого направлення.

Більше того, колегія суддів вважає, що вказані доводи апелянта є суб`єктивними та фактично зводяться до уникнення відповідальності за правопорушення, при цьому, доказів, які б вказували на відсутність або події, або складу правопорушення, позивачем не надано.

Крім вказаного вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, позивач не проходив медичний огляд на час спірних правовідносин і не пройшов його на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, оскільки останній будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження медичного огляду за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, чим порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Отже, аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.08.2025 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.