Справа № 140/1848/25
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1848/25 пров. № А/857/20264/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року (ухвалене головуючою-суддею Смокович В.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ, відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ №-2024-4 від 24.10.2024, яким їй було відмовлено у призначенні житлової субсидії та зобов`язати відповідача призначити їй субсидію за заявою від 04.10.2024.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно п.24 постанови Кабінету Міністрів України №848 від 21.10.1995 Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - Постанова №848), житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються всі особи, які зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії. Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване/ задеклароване або фактичне місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які перебувають у полоні, що підтверджується відомостями та/або документами, наданими уповноваженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, державними реєстраторами, суб`єктами державної реєстрації, установами та організаціями в порядку та випадках, визначених законодавством, або вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду, або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Позивачка не скористалася правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) як отримувачка пенсії по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 . Разом із позивачкою за даною адресою також зареєстровано 5 осіб ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), що сторонами не заперечується.

04.10.2024 ОСОБА_1 , жителька селища Турійськ звернулася до ГУ ПФУ із заявою для призначення та надання житлової субсидії, за результатами розгляду якої рішенням №-2024-4 від 24.10.2024 їй було відмовлено у призначенні житлової субсидії, оскільки середньомісячний дохід домогосподарства забезпечує можливість сплати послуг ДКП та СГТП самостійно.

Листом №17280-16183/К-02/8-0300/24 від 31.12.2024 ГУ ПФУ повідомило, що за даними Централізованої підсистеми Призначення та виплата деяких соціальних виплат в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи ПФУ по результатах опрацювання заяви позивачки було прийнято рішення №-2024-4 від 24.10.2024, згідно якого сукупний середньомісячний дохід домогосподарства забезпечує можливість сплати житлово-комунальних послуг з 01.10.2023 по 30.04.2024.

Вважаючи протиправним оспорюване рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка фактично не проживає з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не веде з ними спільного господарства, а тому таких не можна вважати членами домогосподарства позивачки. Суд звернув увагу на те, що факт реєстрації місця проживання у відповідному нерухомому майні не є безумовною обставиною для висновку про те, що така особа є членом домогосподарства. Відтак, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці в призначенні субсидії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Постановою Кабінету Міністрів України №1041 від 16.09.2022 Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України (далі - Постанова №1041) визначено, що з 01.12.2022 призначення житлових субсидій здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене Постановою №848 (далі - Положення №848, в редакції, чинній на момент звернення позивачки із заявою про призначення житлової субсидії).

Відповідно до п.3 Положення №848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.

Згідно п.22 Положення №848, житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства: які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку); які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому на підставі договору наймання (оренди) житла (далі - орендарі), за рішенням суду, або індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, у разі, коли їм нараховується плата за житлово-комунальні послуги; які не зареєстровані (не задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично проживають у ньому без укладеного договору наймання (оренди) житла, у разі, коли вони є внутрішньо переміщеними особами.

У випадках, передбачених абзацами третім, четвертим цього пункту, склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно і за зареєстрованим місцем проживання особи, і за її задекларованим місцем проживання, і за місцем її фактичного проживання.

Відповідно до п.14 Положення №848, житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо, зокрема: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства на 1 число місяця, з якого призначається житлова субсидія, має у власності більше ніж одне житлове приміщення (квартиру, будинок).

Інформація про наявність (відсутність) у власності зазначених осіб житлових приміщень зазначається у декларації.

Згідно з поданою заявою та декларацією від 04.10.2024 позивачці відмовлено у призначенні житлової субсидії, оскільки середньомісячний дохід домогосподарства забезпечує можливість сплати послуг ДКП та СГТП самостійно.

Абзацом 2 пункту 24 Положення №848 визначено, що до складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані та/або задекларовані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають), крім осіб, які перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян. На осіб із складу домогосподарства розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Пунктом 25 Положення №848 передбачено, що у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих та/або задекларованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих за цією адресою членів домогосподарства.

Доходи членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично за цією адресою не проживають, у сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Ця норма не поширюється на випадок, визначений в абзаці третьому пункту 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти, або перебувають за кордоном понад 60 днів на день звернення за призначенням житлової субсидії або день призначення житлової субсидії, без звернення громадян).

Рішення у випадках, передбачених пунктами 25, 27 і 28 цього Положення, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи та/або документів, що підтверджують непроживання особи за адресою домогосподарства (пункт 29 Положення №848).

Враховуючи аналіз норм Положення №848, у разі, коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих та/або задекларованих у житловому приміщенні (будинку), соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих та/або задекларованих за цією адресою членів домогосподарства.

Колегія суддів зазначає, що підставою для відмови у призначенні житлової субсидії, відповідачем вказано, що сукупний дохід домогосподарства забезпечує можливість сплати житлово-комунальних послуг та скрапленого газу і твердого пічного побутового палива самостійно. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї становить 39150,84 грн. Середньомісячний сукупний дохід на одного члена сім`ї 19 575,42 грн.

Згідно довідки про доходи №6447 5142 5032 8421 від 29.01.2025 сукупний дохід позивачки ОСОБА_1 за період 01.01.2024 по 30.06.2024 (І та ІІ квартал, який враховувався при прийнятті спірного рішення) становить 30682,80 грн, відтак середньомісячним доходом є 5113,80 грн, а не 19575,42 грн як це зазначено в рішенні відповідача №-2023-11 від 27.11.2023.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що до складу домогосподарства включаються всі особи, які зареєстровані та (або) задекларовані в житловому приміщенні (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб особи, які фактично проживають). Проте, доходи членів домогосподарства, які зареєстровані (задекларовані) в житловому приміщенні (будинку), але фактично за цією адресою не проживають, у сукупний дохід домогосподарства не враховуються (в даному випадку зареєстровані, але фактично не проживають громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ).

Факт проживання лише позивачки за вищевказаною адресою підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства фактичного місця проживання особи від 02.10.2024.

Також, як встановлено з матеріалів справи, довідкою наданою Турійською селищною радою №298 від 03.10.2024 підтверджується, що ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації з 2005 року за адресою : АДРЕСА_2 .

Згідно довідки №1999, виданої Луцьким національним технічним університетом 01.10.2024, ОСОБА_5 наказом №421-10-35 від 01.09.2021 зарахований до Луцького національного технічного університету на факультет митної справи, матеріалів та технологій, і в денний час навчається на четвертому курсі денної форми навчання за контрактом для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Термін закінчення університету 30.06.2025.

Відповідно до довідки, виданої Волинським окружним адміністративним судом №02-48-27/24 від 02.10.2024, ОСОБА_3 з 15.12.2008 працює у Волинському окружному адміністративному суді, з 02.10.2010 до цього часу на посаді помічника судді Волинського окружного адміністративного суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивачка фактично не проживає з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не веде з ними спільного господарства, то таких не можна вважати членами домогосподарства позивачки.

Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав.

Колегія суддів враховує те, що позивачка є інвалідом ІІ групи, єдиним джерелом її доходу є пенсія, розмір якої, з урахуванням вартості комунальних послуг, не дає можливості належним чином сплачувати їх вартість. Додаткових джерел існування позивачка не має.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року по справі №140/1848/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук