Справа № 752/12729/25
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 24 квітня 2025 року в період комендантської години позивач, повертаючись додому, їдучи по вул. Оноре де Бальзака, побачив, що позаду його поліцейське авто увімкнуло проблискові маячки червоного кольору, згідно ПДР здійснив зупинку ТЗ. Підійшовши до нього, поліцейські повідомили, що причиною зупинки є відсутність переднього номерного знаку на автомобілі. ОСОБА_1 повідомив, що під час руху він відпав, відтак, зважаючи на пізню годину, останній рухався додому аби його закріпити або зробити це зранку на найближчій СТО. Інспектор взводу №1 роти №2 батальйону №4 полку №2 управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Кіт О.В. склав постанову серії ЕНА №4568534 від 24 квітня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака 24.04.2025 року о 00 год 18 хв. керував автомобілем "Фольцваген Тігуан" номерний знак НОМЕР_1 без переднього номерного знаку на автомобілі, чим порушив вимогу ДСТУ 4278:2019 України, за що наступає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач вважав, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з порушенням закону та підлягає скасуванню. Зазначив, що Правил дорожнього руху він не порушував.

Просив суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову від 24.04.2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 4568534, складену інспектором Кіт О.В.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач Департамент патрульної поліції надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки доказом по справі є відеозаписи нагрудних камер НК472345, НК472723, на які зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4568534 від 24.04.2025.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва скасувати, прийняти нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.12.2025.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 квітня 2025 року інспектор взводу №1 роти №2 батальйону №4 полку №2 управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції Кіт О.В. склав постанову серії ЕНА №4568534 від 24 квітня 2025 року, згідно якої, ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака 24.04.2025 року о 00 год 18 хв. керував автомобілем "Фольцваген Тігуан" номерний знак НОМЕР_1 без переднього номерного знаку на автомобілі, чим порушив вимогу ДСТУ 4278:2019 України, за що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП у вигляді штрафу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не заперечується встановлений спірною постановою факт відсутності переднього номерного знаку на автомобілі.

Суд дійшов висновку, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 КУпАП за порушення пункту 2.9 в ПДР, оскільки він керував транспортним засобом без переднього номерного знаку.

Суд критично оцінив доводи позивача, що відповідачем не доведено допущення позивачем ПДР, оскільки керування транспортним засобом без переднього номерного знаку підтверджується саме відеозаписом з боді-камер, який здійснений відповідачем, як до, так і після зупинки транспортного засобу позивача.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- судом першої інстанції не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи;

- суд не надав правової оцінки доводам можливості користування правовою допомогою адвоката та ігноруванню поліцейським клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи оголошення в місті повітряної тривоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, настає за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції було досліджено, що ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака 24.04.2025 року о 00 год 18 хв. керував автомобілем "Фольцваген Тігуан" номерний знак НОМЕР_1 без переднього номерного знаку на автомобілі.

Пунктом 30 ПДР України, встановлені вимоги до номерних, розпізнавальних знаків, написів і позначень.

Приписами підпункту 30.2 пункту 30 ПДР України, передбачено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до підпункту 31.3 «в» пункту 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів.

Згідно з ч. 4 ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування»: кількість знаків на автотранспорті повинна становити два знаки.

Пунктом 4.2 ч. 4 ДСТУ 4278:2019 встановлено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.

Також, п. 2 розділу VIII Вимог до номерних знаків транспортних засобів затверджених наказом МВС України 02.03.2021 № 166 встановлено, що знаки на транспортних засобах треба встановлювати тільки в передбачених за конструкцією місцях або додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу.

На переконання колегії суддів, при експлуатації транспортного засобу зобов`язаний забезпечити відповідність його технічного стану, зокрема, наявність номерних знаків у відповідності до вимог нормативно-правових актів, а посилання останнього на те, що номерний знак відпав під час руху, критично оцінюються судом та свідчать про намагання ухилитися позивача від виконання вищевказаного обов`язку щодо обладнання транспортного засобу номерними знаками у відповідності до вимог законодавства.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та не надання можливості реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП, а саме отримання правової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що, законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається він своїми правами та в який спосіб.

Вищевказане свідчить, що відповідач не перешкоджав позивачу у користуванні своїми правами, у тому числі, не обмежував у праві отримувати правову допомогу. Натомість, позивач сам мав право скористатися правовою допомогою, а не вимагати від працівника поліції забезпечити йому право на захист у обов`язковому порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи було вирішено поліцейським у відповідності до дискреційних повноважень, з урауванням того, що розгляд справи здійснювався у скороченому провадженні, санкція за порушення не передбачає затримання, застосування адміністративного примусу. Санкція ст. 121-3 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту, таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, до того ж, право на захист особи також реалізується, шляхом звернення до суду з оскарженням прийнятого поліцейським рішення, та викладенням особою відповідних доводів та підстав для скасування такого рішення.

З огляду на наведені обставини, у колегії суддів не має правових та об`єктивних підстав поставити під сумнів рішення поліцейського. Як пояснив в судовому засіданні апелянт, після того, як він виявив відсутність переднього номерного знака, він здійснив спробу самотужки прикріпити його на тз для чого, заїхав на АЗС, але придбати щось, щоб допомогло не зміг і поїхав далі, знаючи, що у такий спосіб умисно продовжує вчиняти адміністративне правопорушення. Доводи позивача про обставини, що передували зупинці поліцейськими, є суб`єктивними та недоведеними.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі № 524/9827/16-а колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, дане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, а тому, викладені в ньому висновки не підлягають застосуванню при вирішенні спору у даній справі.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень інспектора поліції в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Наведені апелянтом доводи щодо оголошення повітряної тривоги та малозначність порушення за наведених ним обставин, що передували зупинці поліцейськими, не є належною та достатньою підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, за умов, що факт вчинення адміністартивного правопорушення сторонами не заперечується.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 316, 321, 322, 325, КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко