Справа № 300/9729/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/9729/24 пров. № А/857/27117/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шевчук С. М.
суддів - Кухтея Р.В.
Носа С.П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 300/9729/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

місце ухвалення судового рішення м. Івано-Франківськ
розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїБоршовський Т.І.
дата складання повного тексту рішенняне зазначено

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

У грудні 2024 року до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) у якій позивачка просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача від 23.10.2024 про перерахунок пенсії позивачу, зарахувавши період з 01.01.2004 по 31.07.2014 до стажу роботи в подвійному розмірі;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії та дорахувати стаж роботи з 01.01.2004 по 31.07.2014 до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перерахувати розмір пенсії з 30.09.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 300/9729/24 позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди її роботи з 01.01.2004 по 18.08.2004 та з 15.02.2005 по 28.07.2014 в подвійному розмірі, згідно з статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2024 та прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 18.08.2004 та з 15.02.2005 по 28.07.2014 в подвійному розмірі, згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484 гривні 48 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стаж роботи зараховується в ординарному розмірі. Зважаючи на те, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийняти у часі пізніше, то застосуванню підлягають норми цього Закону, а не Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивачки повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що правові норми статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які передбачають зарахування стажу роботи на певних посадах у подвійному розмірі продовжують діяти на момент спірних правовідносин, а тому підлягають застосуванню, як такі, що покращують становище позивачки.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області та з 01.07.2014 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж становить 54 роки 07 місяців 26 дні, з яких робота за Списком № 2 в закладах охорони здоров`я: 50 років 6 місяців 16 днів.

30.09.2024 позивачка звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, із зарахуванням до стажу періоду його роботи з 01.01.2004 по 31.07.2014 в подвійному розмірі, згідно статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За результатом розгляду заяви позивачки від 30.09.2024 відповідач листом № 8740-7385/Г-02/8-0900/24 від 23.10.2024 відмовив позивачці в зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2014 до стажу роботи в подвійному розмірі, оскільки, періоди трудової діяльності з 01.01.2004 зараховуються до страхового стажу в ординарному розмірі.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Предметом цієї справи є правомірність зарахування періоду роботи позивачки з 01.01.2004 по 31.07.2014 в психоневрологічному інтернаті до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ та перерахунку пенсії.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами № 1788-ХІІ та № 1058-IV. Закон № 1058-IV набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні правовідносини були врегульовані Законом № 1788-ХІІ.

Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання визначає, що положення Закону № 1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Апеляційний суд, на підставі записів у трудовій книжці, встановив, що позивачка з 06.02.1986 прийнята на посаду шеф-повара в Амвросіївський психоневрологічний інтернат; з 30.05.1986 переведена на посаду санітарки-роздатчиці; з 01.11.1987 переведена на посаду санітарки; з 01.12.1987 переведена на посаду санітарки-палатної; з 18.08.2004 звільнена з Амвросіївського психоневрологічного інтернату; з 18.10.2004 по 12.11.2004 працювала на посаді прибиральниці в ТОВ «АТБ-маркет № 3»; з 10.01.2005 по 14.02.2005 працювала в Макіївській міській лікарні на посаді молодшої медсестри прибиральниці палатної в урологічному відділенні; з 15.02.2005 прийнята на посаду молодшої медичної сестри палатної в Макіївський психоневрологічний інтернат; з 20.03.2006 посада молодшої медичної сестри палатної перейменована на посаду молодшої медичної сестри з догляду за хворими; з 02.01.2009 переведена на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-палатної); з 28.07.2014 звільнена за власним бажанням.

За правилами статті 60 Закону №1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV період роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

У постановах від 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, Верховний Суд дійшов висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періодів роботи позивачів у перелічених в цій статті закладах охорони здоров`я після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом № 1058-IV.

Зважаючи на наведені норми права та висновки Верховного Суду, апеляційний суд приходить до висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 18.08.2004 в Амвросіївському психоневрологічному інтернаті на посаді санітарки та з 15.02.2005 по 28.07.2014 в Макіївському психоневрологічному інтернаті на посаді медсестри палатної, до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зважаючи на те, що позивачка у період з 01.01.2004 по 18.08.2004 та з 15.02.2005 по 28.07.2014 працювала у психіатричному закладі охорони здоров`я, суд першої інстанції дійшов правильного висновку визнавши протиправною відмову відповідача у зарахуванні позивачці спірного періоду роботи до стажу роботи у подвійному розмірі та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивачки про перерахунок пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи позивачки з 01.01.2004 по 18.08.2004 та з 15.02.2005 по 28.07.2014 до стажу роботи у подвійному розмірі і перерахувати пенсію.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позову, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позову, та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення, в цій частині, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у справі № 300/9729/24, в частині задоволення позову, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос