Справа № 200/7480/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/7480/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.), складеного в повному обсязі 26 грудня 2024 року, у справі № 200/7480/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Дяченка Олексія Володимировича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 12 повних календарних років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 12 повних календарних років з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що наказом від 09 вересня 2024 року № 1030-ОС позивача 10 вересня 2024 року звільнено з військової служби у зв`язку зі звільненням з полону.

Відповідно до зазначеного наказу вислуга років позивача на момент звільнення складає: календарна: 12 років 1 місяць 14 днів; пільгова: 7 років 5 місяців 2 дні; загальна: 19 років 6 місяців 16 днів.

При цьому із зазначеного наказу вбачається, що відповідач при звільненні виплатив позивачу одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби.

Відповідно до пп. 4 п. 9 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справи України від 25 червня 2018 року № 558 вважає, що має право на отримання одноразової допомоги, в тому числі за 3 роки служби в 3 державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, всього за 12 років календарної вислуги років.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/7480/24, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно з паспортом НОМЕР_2 , який видано 11 липня 2024 року; згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 5 серпня 2024 року зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання, зазначене у позовній заяві: АДРЕСА_2 , відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 1 липня 2024 року позивач має статус учасника бойових дій.

Як встановлено судом на підставі записів у військовому квітку Серії НОМЕР_4 від 17 вересня 2010 року, позивач:

- з 12 травня 2010 року наказом командира військової частини НОМЕР_5 № 93-ос зарахований на військову службу за контрактом року на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом до Державної прикордонної служби; у період з 12 травня 2010 року по 19 листопада 2010 року курсант (наказ № 239-ос від 19 листопада 2010) ;

- з 22 листопада 2010 року (наказ № 537-ос наказ від 22 листопада 2010 року) по 13 травня 2013 року (наказ № 51-ос 13 травня 2013 року) проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 (молодший інспектор прикордонної служби, рульовий; інспектор прикордонної служби, дозиметрист).

Наказом (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 16 липня 2015 року № 243, ОСОБА_1 , який уклав контракт про проходження служби цивільного захисту строком на 3 роки, прийнято на службу цивільного захисту, зараховано у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій; присвоєно спеціальне звання «сержант служби цивільного захисту» та призначено за його згодою на посаду пожежного-рятувальника 22 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону (м. Маріуполь) Головного управління ДСНС України в Донецькій області з 16 липня 2015 року.

Наказом (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 5 липня 2018 року № 263 о/с, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , старшого пожежного-рятувальника 22 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області звільнено зі служби у запас (з постановкою на військовий облік) за п.п. 173, 176 п. «1» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено зі служби у запас (у зв`язку із закінчення строку контракту), з постановкою на військовий облік; виключено з кадрів ДСНС України 15 липня 2018 року та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вислуга років на 15 липня 2018 року складає: календарна - 6 років 00 місяців 2 дні; пільгова - 4 роки 1 місяць 00 днів. Наказ не містить відомостей про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні.

Архівна відомість 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області № 5757, ОСОБА_1 , підрозділ СГПЧ 22, за 2018 рік, а також виписка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (Індивідуальні відомості про застраховану особу, ОСОБА_1 ) за формою ОК-5 також не містять даних про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до записів у військовому квітку Серії НОМЕР_4 від 17 вересня 2010 року позивач 26 липня 2018 року на підставі контракту прийнятий на військову службу за контрактом до Державної прикордонної служби, в/ч НОМЕР_1 .

За поясненням відповідача, копію наказу про зарахування позивача до списків особового складу НОМЕР_6 прикордонного загону надати не має можливості, оскільки накази начальника НОМЕР_6 прикордонного загону за 2018 рік знищені в АДРЕСА_3 в лютому 2022 року в зв`язку з оголошенням воєнного стану внаслідок агресії російської федерації.

Згідно з довідкою Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» від 26 червня 2024 року (вих. № 09-07/9455), ОСОБА_1 , головний сержант в/ч НОМЕР_1 , перебував у полоні та був звільнений 25 червня 2024 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 , начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 9 вересня 2024 року № 1030-С припинено (розірвано) контракт з головним сержантом ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_6 прикордонної служби 2 категорії першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 (тип Б), звільнено у запас з 10 вересня 2024 року за пп. «д» (у зв`язку із звільненням з полону, якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; вислуга років на 10 вересня 2024 року складає: календарна - 12 років 1 місяць 14 дні; пільгова - 7 років 5 місяців 2 дні; всього: 19 років 6 місяців 16 днів. Визначено: відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби (з 26 липня 2018 року по 10 вересня 2024 року) у розмірі 73 366,50 грн. Днем припинення контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України вважати 10 вересня 2024 року.

Відповідно до особистої картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2024 рік та архівної відомості за 2024 рік, позивачу у вересні 2024 року при звільненні зі служби НОМЕР_6 прикордонним загоном було виплачено, в тому числі, одноразову грошову допомогу при звільненні за 6 к.років (26 липня 2018 року 10 вересня 2024 року) у розмірі 73 366,50 грн.

Не погодившись із тим, що при звільненні з військової служби у вересні 2024 року відповідачем йому було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 6 календарних років, а не за 12 календарних років, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог, з чим погоджується суд апеляційної інстанції огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до абзацу першого пункту першого статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом другим статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами першим та другим пункту четвертого статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абз. 7 пп. 1 п. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: у зв`язку із звільненням з полону - в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до абз. 21 пп. 3 п. 2 цієї ж статті виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Згідно з абз. 23 пп. 3 п. 2 наведеної статті у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Спірним питанням в межах даної справи є питання набуття позивачем станом на час звільнення зі служби з 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс) порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 106 Кодексу контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту: у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до ч. 4 ст. 106 Кодексу особи рядового і начальницького складу, звільнені із служби цивільного захисту, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» направляються до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Частиною 1 ст. 125 Кодексу встановлено, що Держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 125 Кодексу розміри, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослуж-бовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року, серед іншого, затверджено схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, зокрема, служби цивільного захисту.

Пунктом 3 зазначеної постанови встановлено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Відповідно до п. 8 розділу XV Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2015 року № 475, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2015 року за № 544/26989 (в редакції, чинній станом на час звільнення позивача з 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області) (далі Інструкція № 475), особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби цивільного захисту […] у зв`язку із […] закінченням строку контракту, […] за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з п. 13 розділу XV Інструкції № 475 до вислуги років особам рядового і начальницького складу для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту в разі звільнення зараховуються періоди, визначені у ст. 17 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та главах 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 17 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п.п. «б»-«д» ст. 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується військова служба.

Абзацом 3 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (в редакції, чинній станом на час звільнення позивача з 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області) (далі Порядок № 393) встановлено, що […] особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, […] які звільняються із служби у зв`язку із […] закінченням строку контракту, […] за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому пунктом 1 цієї постанови встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у п.п. «б»-«д», «ж» і «з» ст. 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, […] служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, […].

Пунктом 3 Постанови № 393 передбачені випадки зарахування до вислуги років на пільгових умовах (один місяць служби за три місяця, один місяць служби за два місяці, один місяць служби за півтора місяця, один місяць служби за сорок днів).

Як встановлено судами, наказом (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 5 липня 2018 року № 263 о/с, сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , старшого пожежного-рятувальника 22 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області звільнено зі служби у запас (з постановкою на військовий облік) за п.п. 173, 176 п. «1» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу звільнено зі служби у запас (у зв`язку із закінчення строку контракту), з постановкою на військовий облік; виключено з кадрів ДСНС України 15 липня 2018 року та направлено до Першотравневого РВК Донецької області. Вислуга років на 15 липня 2018 року складає: календарна - 6 років 00 місяців 2 дні; пільгова - 4 роки 1 місяць 00 днів.

Отже, загальна вислуга років позивача (календарна + пільгова) станом на час звільнення зі служби з 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області склала 10 років 1 місяць.

Відтак, при звільненні зі служби 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (за 6 років).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про доведеність відповідачем правомірності нарахування та виплати позивачу при звільненні останнього з 10 вересня 2024 року з військової служби та виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення в/ч НОМЕР_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 6 календарних років.

Відтак, позовні вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за 12 повних календарних років з урахуванням раніше виплачених сум не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у справі № 200/7480/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г.Казначеєв

І.В. Сіваченко