Справа № 160/12700/25
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/12700/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2025 року в адміністративній справі №160/12700/25 (головуючий суддя першої інстанції Прудник С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

визнати протиправною відмову викладену у листі від 02.04.2025 року за №15559-9819/M-01/8-0400/25 Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області у зарахуванні ОСОБА_1 , для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди робота з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року починаючи з 23.05.2024 року, здійснивши перерахунок пенсії з дати призначення пенсії, тобто з 23.05.2024 року, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову викладену у листі від 02.04.2025 року за №15559-9819/M-01/8-0400/25 Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області у зарахуванні ОСОБА_1 , для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення періодів роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення періоди роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року, у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з 31.10.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що позивачу увесь стаж зараховано і увесь період роботи зараховано в подвійному розмірі тільки для визначення права, тобто всі періоди страхового станку враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюється період роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію і таким чином до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року не було зараховано. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23.05.2024 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначену за рішенням суду.

В березні місяці, а саме 13.03.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з листом, в якому просила повідомити як зараховано стаж в медичному закладі і чи їй його зараховано в подвійному розмірі , і якщо його не зарахували то щоб стаж з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року врахували в подвійному розмірі.

В кінці квітня 2025 року позивач отримала лист від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №15559-9819/М-01/8-0400/25 від 02.04.2025 року, в якому було зазначено, що її стаж весь було зараховано і весь період її роботи зараховано в подвійному розмірі тільки для визначення права, тобто всі періоди страхового станку враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюється період роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію і таким чином до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року не було зараховано.

Проте, що позивачу не було зараховано усі періоди роботи, позивач дізналася з листа від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №15559-9819/М-01/8-0400/25 від 02.04.2025 року, Пенсійний фонд до цього не повідомляв позивачу, що до стажу з 12.01.2007 року по 30.01.2024 року не зараховані періоди в подвійному розмірі.

Тобто до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи за Списком №2 у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року - 17 р. 3 м. 19 днів , які в подвійному розмірі складають 34 роки 7 місяців 8 днів.

З 12.01.2007 року но 30.04.2024 року позивач на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) туберкульозного відділення №33, і в зв`язку зі змінами у штатному розписі назву посади з 01.06.2018 року було змінено на сестра медична, стаціонару (палатна) в Дніпропетровському обласному комунальному клінічно лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія», в 2013 році перейменоване в комунальне підприємство Дніпропетровське обласне клінічне лікувально профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до частин першої-другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом №1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначались Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-XII в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу) діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, Законом №1788-XII передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у закладах з надання психіатричної допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги; заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказані періоди роботи у підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 у справі №160/14078/22.

Слід зазначити, що Закон №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-XII при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. Редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IVне скасовує статтю 60 Закону №1788-XII та не зупиняє її дію.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058-IV. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону №1788-XII, то він мав би виключити із Закону №1788-XII усі інші положення, чого зроблено не було.

Судом встановлено, що з 12.01.2007 року но 30.04.2024 року позивач на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) туберкульозного відділення №33, і в зв`язку зі змінами у штатному розписі назву посади з 01.06.2018 року було змінено на сестра медична, стаціонару (палатна) в Дніпропетровському обласному комунальному клінічно лікувально-профілактичному об`єднанні «Фтизіатрія», в 2013 році перейменоване в комунальне підприємство Дніпропетровське обласне клінічне лікувально профілактичне об`єднання «Фтизіатрія» Дніпропетровської обласної ради.

Відповідачем не оспорюється, що протягом спірного періоду позивач працювала в інфекційних закладі охорони здоров`я.

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд зауважує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Разом з цим, відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До матеріалів справи, позивачем не було долучено заяви про поновлення пропуску звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску.

З даним позовом позивач звернулася засобами поштового зв`язку лише 30.04.2025 року.

Відтак позовні вимоги в частині перерахунку та виплати пенсії за період з 23.05.2024 року по 30.10.2024 року задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищезазначеного позов підлягає задоволенню у спосіб визнання протиправною відмови викладену у листі від 02.04.2025 року за №15559-9819/M-01/8-0400/25 Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області у зарахуванні ОСОБА_1 , для обчислення пенсії за віком на пільгових умовах у подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 12.01.2007 року по 30.04.2024 року у зв`язку із чим перерахувати розмір її пенсії з 31.10.2024 року (у межах шестимісячного строку звернення до суду).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу у подвійному розмірі, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню частково.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року в адміністративній справі №160/12700/25 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року в адміністративній справі №160/12700/25- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випад ків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко