Справа № 640/16529/21
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Кафарського В. В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач), з адміністративним позовом до Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів Цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що викладено у висновку №78 від 08.04.2021;
зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №268 від 07.04.2017 в частині, що стосується повного ім`я позивача, та повторно видати позивачеві свідоцтво про шлюб, де повне ім`я нареченого складається з прізвища ОСОБА_2 та імені ОСОБА_3 .
Позовні вимоги мотивовані тим, що у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів Цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб заявника №268 від 07.04.2017, складеного Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме, виключити по батькові нареченого «Шаулі». Проте, за результатами розгляду зазначеної заяви, відповідач протиправно, на думку позивача, 08.04.2021 висновком №78 відмовив у задоволенні його вимог.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2021 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
10.08.2021 відповідача подав суду відзив на адміністративний позов, в якому викладено заперечення щодо задоволення адміністративного позову. Представник відповідача посилається на те, що актовий запис про народження є базовим документом. Зокрема, відповідно до вимог частин третьої, четвертої статті 144 Сімейного кодексу України прізвище, ім`я, та по батькові присвоюються при державній реєстрації народження. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Так, відповідач наголосив, що позивач до своєї заяви про внесення змін в актовий запис до нотаріально засвідчений переклад на українську мову легалізованого перекладу національної ідентифікаційної картки заявника №15248034 від 06.08.2016, виданої відділом статистики та реєстрації Генерального управління статистики Міністерства внутрішніх справ Ісламської Республіки Афганістан на ОСОБА_3 на англійську мову, з якої вбачається засвідчення точного та повного перекладу оригіналу документу на англійську мову кваліфікованим перекладачем із подальшою легалізацією перекладу. При цьому, оригіналу легалізованого у встановленому порядку документу про державну реєстрацію народження заявника, рівно як і національної ідентифікаційної картки, всупереч вимог статті 13 Закону України «По міжнародне приватне право» та пункту 1.5 розділу І, пункту 2.7 розділу II Правил надано не було. Також представником відповідача відмічено, що в актовому записі про шлюб заявника відомості щодо його імені (прізвища, власного імені та по батькові) та його місце проживання були зазначені відповідно до поданих документів паспорта та посвідки на проживання, якими був документований заявник на час державної реєстрації шлюбу. Актовий запис про шлюб заявника містить відмітку - «Відомості про нареченого внесені відповідно до перекладу його паспорта». При цьому, зазначено, що зразки посвідок на проживання старого зразка передбачали зазначення по батькові особи. Окрім того, зазначено, що з практики лінгвістичних експертиз, а також діяльності відділів державної реєстрації актів цивільного стану, відомі численні випадки документування імені по батькові у складі імен, що походять з ареалу ісламської мовно-культурної традиції, у безсуфіксальній форм, та документального запису імені батька у графі «По батькові». З огляду на викладене, відповідач вважає, що при розгляді заяви про внесення змін до актового запису про шлюб позивача Відділ діяв у межах своїх повноважень, у порядку та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (а.с. 25-30).
16.08.2025 від представника позивача суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній наполягає на задоволенні позовних вимог. Так, зазначено, що посилання відповідача на експертний висновок від 09.03.2021 №056/57, що виданий Українським бюро лінгвістичних експертиз на запит невідомої особи, невідомого громадянства, невідомої національності, невідомої мовної приналежності, на підставі лише того, що ця особа належить до «ареалу ісламської мовно-культурної традиції», не може вважатися належним обґрунтуванням оскаржуваного висновку №78 від 08.04.2021 (а.с. 44-47).
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
23.03.2021 позивач ОСОБА_1 подав до Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про внесення змін до актового запису про шлюб заявника №268 від 07.04.2017, складеного Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а саме просив виключити по батькові нареченого «Шаулі».
Як підтверджено відповідачем, до заяви додано такі документи: нотаріально засвідчений переклад паспорта заявника громадянина Ісламської Республіки Афганістан (а.с. 18-19); копія посвідки на постійне проживання заявника НОМЕР_1 , виданої органом 8011 від 04.06.2020 (а.с. 17); копія довідки заявника про реєстрацію місця проживання особи від 11.06.2020 за №50169786, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації; витяг з паспорта дружини заявника; копії свідоцтва про шлюб заявника серії НОМЕР_2 07.04.2017, виданого українською мовою Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16); довідку від 15.03.2021 за №К646/99, видану Посольством Ісламської Республіки Афганістан в Україні; нотаріально засвідчений переклад на українську мову легалізованого перекладу національної ідентифікаційної картки заявника №15248034 від 06.08.2016, виданої відділом статистики та реєстрації Генерального управління статистики Міністерства внутрішніх справ Ісламської Республіки Афганістан на ОСОБА_3 на англійську мову (а.с. 37-40).
08.04.2021 начальником Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято висновок №78 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, вмотивований відсутністю легалізованого документу про народження заявника, виданого компетентними органами Ісламської Республіка Афганістан, документального підтвердження допущення помилки при внесенні відомостей про нареченого до актового запису про шлюб заявника, з огляду на невідповідність персональних даних заявника (прізвища і власного імені) у наданих документах: легалізованому перекладі національної ідентифікаційної картки, паспорті та посвідці на постійне проживання заявника (а.с. 34-36).
Не погоджуючись із вказаним висновком відповідача та вважаючи його протиправним, представник позивача звернувся до суду з метою захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з частинами 1, 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.
Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (ч. 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Згідно з частиною 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі Правила №96/5).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Правил №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.
У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
За приписами п. 1.5 розділу І Правил №96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи.
Заяви іноземців, які постійно проживають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах.
Документи, складені іноземною мовою, подаються для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку.
Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.
Відповідно до п. 1.7 розділу І Правил №96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.
Згідно з пунктом 2.12 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.
У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Підпунктом 2.13.2 п.2.13 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.
Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України (пп. 2.13.12 п. 2.13 розділу ІІ Правил №96/5).
Підпунктом 2.16.7 п. 2.16 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Відповідно до п. 2.6 розділу ІІ Правил №96/5, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
При цьому, частиною 16 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що паспортний документ іноземця документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.
Судом встановлено, що згідно з паспортом заявника громадянина Ісламської Республіки Афганістан (а.с. 18-19), а також посвідки на постійне проживання заявника НОМЕР_1 , виданої органом 8011 від 04.06.2020 (а.с. 17), повне ім`я позивача ОСОБА_1 .
Проте, в актовому записі про шлюб №268 від 07.04.2017 ім`я позивача зазначено як ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.04.2017, виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16).
Так, на підтвердження правильності зазначення такого імені позивача, відповідач посилається на відомості ідентифікаційної картки заявника № НОМЕР_3 від 06.08.2016, виданої відділом статистики та реєстрації Генерального управління статистики Міністерства внутрішніх справ Ісламської Республіки Афганістан на ОСОБА_3 , у якій у розділі особисті дані міститься графа «ім`я батька» ( ОСОБА_5 ).
Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача, оскільки вказана картка не є основним документом, який підтверджує вірність написання імені особи.
Натомість, як уже зазначено, документом, що, серед іншого, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною, є паспортний документ іноземця.
У даному випадку, паспорт заявника громадянина Ісламської Республіки Афганістан, як і посвідка на постійне проживання заявника НОМЕР_1 підтверджує, що повне ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с. 17-19).
Також суд критично ставиться до посилання у спірному висновку на практику лінгвістичних експертиз, оскільки доказу проведення лінгвістичної експертизи стосовно позивача відповідач суду не надав.
Крім того, суд погоджується із представником позивача, що у громадян Ісламської Республіки Афганістан можуть бути багато різних традицій викладення імені особи.
Окрім цього, суд звертає увагу на наявну в матеріалах справи довідку Ісламської Республіки Афганістан від 21.05.2021 №К739/1400, згідно якої вбачається не обов`язкове написання прізвища (а.с. 20).
Так, хоча вказана довідка і видана після винесення спірного висновку, однак вона підтверджує, що в даному випадку відповідачем не здійснено належної перевірки всіх необхідних відомостей щодо вірного написання імені позивача.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 по справі №425/2737/17 зазначено, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.
Суд зауважує, що згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи, що згідно паспорта громадянина Ісламської Республіки Афганістан та посвідки на постійне проживання НОМЕР_1 , виданої органом 8011 від 04.06.2020, повне ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с. 17-19), суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування висновку Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів Цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №78 від 08.04.2021 про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб №268 від 07.04.2017.
Решта доводів на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд звертає увагу, що згідно з п. 2.16.7 п. 2.16 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Пунктом 2.18 розділу ІІ Правил №96/5 визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.
Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що для відновлення прав позивача необхідно зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №268 від 07.04.2017 в частині, що стосується повного ім`я позивача, та повторно видати позивачеві свідоцтво про шлюб, де повне ім`я нареченого складається з прізвища ОСОБА_2 та імені ОСОБА_3 .
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Деснянського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів Цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що викладено у висновку №78 від 08.04.2021.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.