Справа № 600/5559/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5559/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №00000/5364/Ж10/24-13-24-04 від 21.02.2025 року про збільшення суми грошового забезпечення за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №00000/5365/Ж10/24-13-24-04 від 21.02.2025 року про збільшення суми грошового забезпечення за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №00000/5366/Ж10/24-13-24-04 від 21.02.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення №00000/5367/Ж10/24-13-24-04 від 21.02.2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафи) за платежем Адмін. Штрафи та інші санкції прийнятих Головним Управлінням ДПС у Чернівецькій області.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. Визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Так судом у вказаній ухвалі була надана оцінка причин пропуску строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначив, що оскільки йому нічого не було відомо про прийняті податкові-повідомлення рішення він не мав можливості своєчасно їх оскаржити.

Суд не прийняв вказані доводи та звертав увагу на те, що строк оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень сплинув. При цьому в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 25.11.2025 зазначено наступне.

Так представником позивача надано докази поштового відправлення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 27.11.2024, яка направлена на адресу позивача 29.11.2024 р., однак повернута на адресу відповідача, за закінченням терміну зберігання. Позивачу направлено податкові повідомлення - рішення 24.02.2025 року, однак поштовий конверт повернувся на адресу відповідача, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від отримання (вказані копії поштових відправлень, та причини не отримання наявні в матеріалах справи). Вказані документи направлялись на адресу позивача, що зазначені ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Окрім того, судом встановлено, що у провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №600/3890/25-а за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податкового боргу на загальну суму 162768,07 грн, в тому числі: 49885,78 грн до державного бюджету та 112882,29 грн до місцевого бюджету відповідно до Бюджетного кодексу України.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі. Окрім того, згідно інформації з діловодства Чернівецького окружного адміністративного суду ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/3890/25-а направлено на адресу позивача, а саме : АДРЕСА_1 , однак повернулись на адресу суду з причиною невручення : адресат відсутній за вказаною адресою.

На підставі вказаного, суд встановив, що позивач був належним чином повідомлений про прийняті податкові повідомлення-рішення, також позивач був повідомлений про відкриття провадження в адміністративній справі №600/3890/25-а та мав право подати зустрічний позов, однак не скористався наданими правами про оскарження податкових повідомлень-рішень. А тому, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом та необґрунтовано поважність причин пропущення вказаного строку.

Отже строк оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень сплинув 21.08.2025 р.

Представником позивача 09.12.2025 р. подана заява про поновлення процесуального строку звернення до суду. Вказував, що строк оскарження податкових повідомлень - рішень 1095 днів.

Розглянувши подану заяву представника позивача про поновлення строку звернення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України, зі змісту якої вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 500/2486/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24, яка є подібною до справи, що розглядається, і за предметом спору, і за суб`єктним складом, і за правовою природою правовідносин, зазначила, що за сформованою судовою практикою, яка є обов`язковою для врахування, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України).

У справі, що розглядається, предметом оскарження є податкові повідомлення-рішення податкового органу від 21.02.2025 та направлені на адресу позивача 24.02.2025 року, однак поштовий конверт повернувся на адресу відповідача, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від отримання (вказані копії поштових відправлень, та причини не отримання наявні в матеріалах справи). Вказані документи направлялись на адресу позивача, що зазначені ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що позовну заяву подано до адміністративного суду 24.11.2025, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано з пропуском шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України.

При цьому, посилання представника позивача на необхідність врахування постанов Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 13.04.2023 року у справі №320/12137/20 в контексті сталої судової практики щодо застосування іншого підходу до обчилення строків звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження податкового повдіомлення - рішення (через призму правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17, проте, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду), є нерелевантними, оскільки вищезазначені постанови Великої Палати Верховного Суду ухвалені у справах з іншими правовідносинами - про стягнення коштів, отже такі спори не є тотожними спору у справі №600/5559/25-а, що розглядається судом.

На це звернула увагу і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24 (абзац 2 пункту 16), зазначивши, що інші судові справи, які наводить Касаційний адміністративний суд в ухвалі від 21 листопада 2024 року, передаючи справу до Великої Палати в порядку частини п`ятої статті 346 КАС України (серед яких також було посилання і на постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 13.04.2023 року у справі №320/12137/20), не є подібними, принаймні за предметом позову.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі №500/2276/24 роз`яснила, що ключовим витанням у справі № 140/1770/19 був безпосередньо строк реалізації позивачем права з відшкодування податку на додану вартість та спосіб (порядок і строк) його судового захисту за правового регулювання та обставин, що склалися, а саме строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України та статтею 102 ПК України.

У свою чергу предметом розгляду справи № 320/12137/20 була правомірність вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління Державної податкової служби про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області на свою користь: пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості; збитків; інфляційних витрат; 3 відсотків річних; моральної шкоди. Головним питанням у межах розгляду цієї справи стало дотримання позивачем строку звернення до суду, встановленого статтею 102 ПК України.

Разом із цим у межах розгляду вказаних справ перед Великою Палатою не ставилося питання і не надавалася правова оцінка щодо застосування норм пунктів 56.18 та 56.19 статті 56 ПК України в контексті процесуальних строків звернення до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, тому Велика Палата не формулювала нових правових висновків, що строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, є процесуальним строком звернення до суду для реалізації платником податків права оскаржити в суді зазначені рішення.

Таким чином, висновок Великої Палати, викладений у пункті 99 постанови від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19, у подальшому підтриманий Великою Палатою у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20, не змінює та не протирічить сформованій до цього судовій практиці щодо строків оскарження податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання.

Оскільки строк давності не є процесуальним строком, а отже, не визначає строк звернення до суду із позовом, тому не містять протиріч із усталеною судовою практикою щодо строку звернення до суду і наведені у зазначених постановах висновки про те, що право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56) може бути реалізовано протягом строку давності у 1095 днів, встановленого статтею 102 ПК України.

Таким чином, починаючи з листопада 2020 року (ухвалено постанову КАС ВС у справі № 500/2486/19) судова практика у подібних спорах послідовно визначала, що строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, регулюється частиною 2 статті 122 КАС України та становить 6 місяців.

Такий підхід сформовано судами до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та подачі даного позову до суду.

А тому суд вважає, що у позивача не було правомірних очікувань на врахування у цій справі саме правові позиції, висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №140/1770/19 та від 13.04.2023 року у справі №320/12137/20, оскільки спірні правовідносини у цих справах мали інші правові підстави та предмет спору.

Позивачем не доведено об`єктивну неможливість звернення до суду з вказаним позовом до суду у шестимісячний строк .

Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Суд зазначає, що сукупність обставин у цій справі вказує на те, що позивачем у спірний період не було вчинено усіх належних та можливих від нього дій, які б свідчили про бажання та дійсний намір реалізації наданих законом процесуального права на подання адміністративного позову.

Згідно частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачу у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Суд вказує про відсутність поважних причин у заяві про поновлення строку звернення до суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень повернути позивачу.

3. Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя І.В. Маренич