Справа № 440/7294/25
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 р.Справа № 440/7294/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції О.О. Кукоба) від 13.08.2025 року (повний текст складено 08.09.25 року) по справі № 440/7294/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"

до Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2025 № 000/263/5001, яким встановлено відсутність права платника податку на бюджетне відшкодування ПДВ, задеклароване у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про незаконність спірного податкового повідомлення-рішення з огляду на недотримання відповідачем вимог чинного законодавства в частині обрання належного способу реалізації контролюючої функції. Так, позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 07.05.2025 № 000/263/5001 прийняте Управлінням на підставі висновків акта камеральної перевірки ПрАТ "Полтавський ГЗК" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податку щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року. Позивач, спираючись на приписи підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, стверджував, що відповідне питання виходить за межі предмета камеральної перевірки, що свідчить про порушення податковим органом порядку проведення перевірки та, як наслідок, призводить до протиправності прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 року по справі № 440/7294/25 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.05.2025 № 000/263/5001.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що камеральною перевіркою ПрАТ «ПГЗК» встановлено порушення вимог підпунктів 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 230651905 грн. за лютий 2025 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 18.03.2025 № ). За висновками Акту, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято та надіслано на адресу ПрАТ «ПГЗК» податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 07.05.2025 № 000/263/5001 про відсутність права ПрАТ «ПГЗК» на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення у розмірі 230651905 грн., задекларованого у податковій звітності з податку на додану вартість від 18.03.2025 № . Вказує, що Податковим кодексом чітко визначено про необхідність дослідження наявності Санкцій під час проведення камеральної перевірки з питань бюджетного відшкодування ПДВ. Зазначає, що камеральна перевірка ПрАТ «ПГЗК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платнику податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року проведена відповідно до вимог чинного законодавства. В нашому ж випадку камеральною перевіркою взагалі не перевірялись первинні документи та не встановлювалось заниження податкових зобов`язань платником податків. Тому позиція контролюючого органу не суперечить висновку, викладеному у постанові ВС від 16 січня 2024 року у справі № 440/2547/22. На думку контролюючого органу посилання в акті камеральної перевірки додатково на інформацію з відкритих джерел, зокрема: дані інтернет порталу «Orbis», відомості з офіційного веб-сайту групи компаній «Феррекспо» (www.ferrexpo.com), декларацію гр. ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру декларацій (public.nazk.gov.ua) не свідчить про незаконність проведення камеральної перевірки, так як ця інформація стосувалась беніфіцарного власника позивача, при цьому первинні бухгалтерські документи підприємства перевірці не підлягали. Також зазначає, що за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_1 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Санкції введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1). Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково. Також зазначає, що з метою забезпечення виконання підрозділами Державної податкової служби України функцій податкового контролю за діяльністю платників податків було здійснена закупівля доступу до баз даних компанії Moodys. У зв`язку вищезазначеним, уповноважена особа Східного МУ ДПС має доступ до бази даних Orbis Europe, де міститься інформація про фінансові дані, дані щодо засновників, види діяльності та іншу інформацію про компанії. Відповідно, зазначена інформація була використана під час проведення камеральної перевірки як загальнодоступне джерело інформації для визначення даних про власників підприємства. На підставі вищевикладеного вважає, що висновки, які викладено в Акті камеральної перевірки від 08.04.2025 № 211/32-00-50-01/00191282, відображають факти порушення ПрАТ «Полтавський ГЗК» вимог пункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), зроблені з наведенням належних доказів та є такими, що відповідають діючому законодавству.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Полтавський ГЗК", ідентифікаційний код 00191282, зареєстроване як юридична особа, є платником податку на додану вартість, як платник податків перебуває на обліку в Управлінні /а.с. 44-53/.

18.03.2025 позивач через електронний кабінет подав податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2025 року (реєстраційний номер ) разом із заявою про бюджетне відшкодування податку на додану вартість у розмірі 230651905 грн /а.с. 17-39/.

Посадовою особою Управління у період з 21.03.2025 по 08.04.2025, на підставі пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України та у порядку, визначеному статтею 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податку щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року.

Результати перевірки оформлені актом від 08.04.2025 № 211/32-00-50-01/00191282, у якому викладено висновок про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року (від 18.03.2025 № ) /а.с. 69-71/.

Наведений висновок відповідач мотивував посиланням на приписи пункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України, зазначивши, що Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яким до громадянина України ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про санкції застосовано обмежувальні заходи (санкції) шляхом, зокрема, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. При цьому відповідач на підставі аналізу податкової та іншої звітності ПрАТ "Полтавський ГЗК", а також відкритих даних (зокрема, з інтернет порталу Orbis), дійшов висновку, що гр. ОСОБА_1 у розумінні Закону України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК".

07.05.2025 на підставі висновків акта перевірки від 08.04.2025 № 211/32-00-50-01/00191282 відповідач сформував податкове повідомлення-рішення № 000/263/5001, яким повідомив позивача про відсутність у нього права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року у розмірі 230651905 грн /а.с. 6-8/.

Не погодившись зі спірним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних відносинах обраний компетентним державним органом (Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків) спосіб реалізації владної управлінської функції позбавив платника податку права на участь у прийнятті рішення, що, з огляду на значущість для позивача оспорюваного питання набуття права на отримання суми бюджетного відшкодування ПДВ, безумовно становить втручання у право ПрАТ "Полтавський ГЗК" на вільне володіння майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, суд зазначив, що відповідач ні у ході проведення податкової перевірки, ані під час розгляду справи не здобув та не надав суду належних й допустимих доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про наявність підстав для позбавлення позивача права на отримання бюджетного відшкодування з підстав, визначених у законі, а тому позбавлення ПрАТ "Полтавський ГЗК" права на отримання суми відшкодування податку на додану вартість з бюджету становило непропорційне втручання у право позивача на вільне володіння майном, як таке, що здійснено з суттєвим порушенням порядку проведення перевірки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до п. 200.4-1 ст. 200 ПК України платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Змістом п. 200.12-1 ст. 200 ПК України передбачено, що з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.

Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».

Відповідно до п. 200.14-1 ст. 200 ПК України якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.

Аналіз положень п. 200.4-1 ст. 200 ПК України свідчить про те, що для застосування вказаної норми права необхідно, що б санкції були застосовані до однієї з наступних осіб: самого платника податку, засновників (учасників) платника податку, кінцевого бенефіціарного власника платника податку.

За змістом акту перевірки від 08.04.2025 № 211/32-00-50-01/00191282 контролюючим органом встановлено, що ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» на виконання вимог абзацу четвертого пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу надано до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків засобами електронного зв`язку 08.04.2025 (вх. № 2969/6/ЕКПП) Звіт незалежного аудитора за 2024 рік, в розділі 810000 «Примітки Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ» якого зазначено: «... Станом на 31 грудня 2024 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2023 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo ple (спільно іменуються як «Група компаній Ferrexpo»), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24 травня 2007 року компанія Ferrexpo plc («Кінцева материнська компанія») придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo plc у кінцевому рахунку утримує Minco Trust, бенефіціарами якої є ОСОБА_2 та його найближчі родичі і яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexро».

Вищенаведене підтверджується інформацією з відкритих джерел:

Згідно з даними інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com) акціями підприємства ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна - Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLC (країна - Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії).

Акції FERREXPO PLC належать:

- 49,3% - компанії Fevamotinico S.a.r.1. (країна - Велике Герцогство Люксембург), реєстраційний № B128246.

Відповідно до даних інтернет-порталу Orbis фізична особа ОСОБА_2 (Україна, податковий номер НОМЕР_1 ) має 6 ролей у 6 компаніях, в тому числі у Fevamotinico S.a.r.1. з позначкою Акцонер (останній власник).

Документом «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpо PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com):

Мова оригіналу: «The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l ("Fevamotinico"), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.»

«Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_2 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 - 49,3 %, 30.06.2023 - 49,5%).»

Відповідно до Декларації громадянина України ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру декларацій осіб (офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - public.nazk.gov.ua), поданої ним як уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування особою (Народний депутат України, вид декларації перед звільненням) в розділі «Ціні папери» задекларовано право власності декларанта на акції юридичної особи Minco Trust indirectly Ferrexpo ple (Mінко Траст опосередковано Феррекспо) місцезнаходження Сінгапур та Великобританія в кількості 231400000, номінальною вартістю 7230000 грн.

ОСОБА_1 володіє «The Minco Trust» та опосередковано FERREXPO PLC, яке є материнською компанією ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» (49,3%).

За даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_1 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Санкції введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1).

Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VII «Про санкції»: 12.02.2025.

Термін дії санкцій - безстроково.

Схематичне зображення структури власності ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» за підписом посадової особи ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК», а саме Голови правління ОСОБА_3 з Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображає таких учасників структури власності ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК»:

акціями підприємства ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» володіє:

- 100% «Ferrexpo AG», країна - Швейцарія. Акції «Ferrexpo AG» належить:

- 99,999999% «Ferrexpo PLC», країна - Сполучене Королівство;

-0,000001% Wolfram Kuoni (Вольфрам Куоні), громадянин Швейцарської Конфедерації. Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою «відсутня».

Ferrexpo PLC є публічною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі.

На підставі встановлених під час проведення камеральної перевірки обставин, на враховуючи приписи чинного законодавства, відповідач дійшов висновку, що відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» () не має права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення у розмірі 230651905 грн. задекларованого у податковій звітності з податку на додану вартість від 18.03.2025 № .

Надаючи оцінку висновкам відповідача, суд зазначає, що акт перевірки - це документ, який фіксує правопорушення, вчинені платниками податків. В основу податкового повідомлення-рішення ставляться саме висновки, викладені в акті перевірки (ст. 86 ПК України).

Роблячи висновки в акті перевірки за результатами камеральної перевірки, податковий орган вказав на неможливість отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення згідно податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року у зв`язку з тим, що саме беніфіцарний власник підприємства позивача включений до переліку осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції.

Відповідно до пп. 14.1.241-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України термін «кінцевий бенефіціарний власник» вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.

Кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.

При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.

Аналогічну правову позицію було викладено Верховним Судом у постанові від 14 березня 2023 року у справі № 640/12206/19 та постанові від 21 липня 2025 у справі № 160/30897/24.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації /абзац перший пункт 200.7 статті 200 ПК України/.

Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про санкції від 14.08.2014 № 1644-VII, з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) від 10.08.2023 № 3317-IX (далі Закон № 3317-IX) ПК України доповнено положеннями, якими встановлено повноваження та порядок виконання контролюючими органами рішень про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Зокрема, цим законом ПК України доповнено статтею 21-1, за змістом якої контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", шляхом здійснення таких заходів: (…) зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Крім того, Законом № 3317-IX статтю 200 ПК України доповнено пунктами 200.4-1, 200.4-2, 200.12-1, відповідно до яких:

Платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва / майбутнього об`єкта житлової нерухомості.

Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до їх повного погашення податковими зобов`язаннями.

З дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.

Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства від 18.06.2024 № 3813-IX, до абзацу першого пункту 200.4-1 статті 200 ПК України внесені зміни, внаслідок яких відповідна норма з 26.07.2024 діє у такій редакції: Платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення..

В межах спірних правовідносин судом встановлено, що за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_1 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер ) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.

Санкції введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1). Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково.

Під час проведення камеральної перевірки, відповідач, з посиланням на дані інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com) встановив, що акціями підприємства ПрАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна - Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLC (країна - Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії).

Акції FERREXPO PLC належать: - 49,3% - компанії Fevamotinico S.a.r.1. (країна - Велике Герцогство Люксембург), реєстраційний № B128246.

Відповідно до даних інтернет-порталу Orbis фізична особа ОСОБА_2 (Україна, податковий номер НОМЕР_1 ) має 6 ролей у 6 компаніях, в тому числі у Fevamotinico S.a.r.1. з позначкою Акцонер (останній власник).

Згідно з документом «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpо PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_2 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 - 49,3 %, 30.06.2023 - 49,5%).».

Також контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 володіє «The Minco Trust» та опосередковано FERREXPO PLC, яке є материнською компанією ПРАТ «ПОЛТАВСЬКИЙ ГЗК» (49,3%).

Надаючи оцінку можливості використання контролюючим органом інформації з інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), колегія суддів вважає, що цей інтернет-портал може використовуватися для підбору даних для аналізу інформації щодо кінцевих бенефіціарних власників компаній разом з іншими даними.

В той же час, така інформація в подальшому підлягає офіційному підтвердженню національними ресурсами, тобто сама по собі інформація отримана з інтернет-порталу ORBIS не може бути єдиною підставою для висновку про допущені платником податків порушення податкового законодавства.

Колегія суддів зазначає, що інтернет-портал ORBIS не зазначений в ПК України, як джерело, яке може бути використано під час перевірки, відповідно до ст. 83 ПК України.

В свою чергу, ПК України уповноважує контролюючі органи користуватись даними Єдиного реєстру податкових накладних, Єдиного реєстру акцизних накладних, інформаційної системи "Е-резидент", показники Platts, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державного реєстру речових прав та їх обтяжень, АС Податковий блок, ІКП тощо.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).

Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі наведених вище обставин можна дійти висновку, що інтернет-портал ORBIS не є джерелом верифікованих офіційних даних та інформації, та не є реєстром іноземної держави, а тому використання подібних не верифікованих та не регламентованих законодавством України даних не може слугувати належним та достовірним джерелом доказів та інформації.

Вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 17.09.2025 у справі № 160/30975/24 та в якій Верховний Суд розглядав правовідносини подібні правовідносинам у цій справі.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Крім того, під час проведення камеральної перевірки, відповідач в акті від 08.04.2025 також зазначав про те, що згідно з документом «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpо PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_2 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 - 49,3 %, 30.06.2023 - 49,5%).».

Наведена вище інформація свідчить про те, що бенефіціарами The Minco Trust, якому належить компанія Fevamotinico S.a.r.l., яка в свою чергу є найбільшим акціонером групи Ferrexpо PLC, є не лише ОСОБА_2 , а і двоє членів його родини.

В свою чергу, під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом не досліджувалося питання та не встановлювалися обставини того, якими саме частками у відсотковому виразі володіють ОСОБА_2 та власне двоє членів його родини, а також не досліджувалося питання, чи дійсно володіння часткою у статутному капіталі забезпечувала особі можливість здійснювати вирішальний вплив на діяльність підприємства позивача.

Що стосується посилання відповідача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі № 910/268/23, то як правильно зазначив суд першої інстанції, наявність цього судового рішення встановлена не під час проведення податкової перевірки, а у ході розгляду справи по суті у суді.

На підставі наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ні у ході проведення податкової перевірки, ані під час розгляду справи не здобув та не надав суду належних й допустимих доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про наявність підстав для позбавлення позивача права на отримання бюджетного відшкодування з підстав, визначених у законі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 року по справі № 440/7294/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 11.11.2025 року