Справа № 200/7438/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року справа №200/7438/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.), складене у повному обсязі 15 січня 2025 року у справі № 200/7438/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності противоправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Токарєву Олену Геннадіївну, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчальницького складу та деяких інших осіб»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України за 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчальницького складу та деяких інших осіб»

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України за 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з Постановою КМУ №704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановлено наступне

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України згідно з паспортом ID № НОМЕР_2 від 25 вересня 2020 року; РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 26 квітня 2021 року

Як встановлено судом на підставі пояснень сторін та записів у військовому квітку серії НОМЕР_5 від 5 лютого 2015 року, позивач в період з 27 січня 2015 року по 16 березня 2021 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (військовий квіток серії НОМЕР_5 від 5 лютого 2015 року).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 16 березня 2021 року № 45-РС (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_1 , бухгалтера 1 категорії фінансово-економічної служби, звільнено з військової служби відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, п. 2 пп. б (за станом здоров`я)

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 16 березня 2021 року № 75 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_1 , бухгалтера 1 категорії фінансово-економічної служби, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 березня 2021 року № 45-РС, визначено вважати таким, шо справи та посаду здав; з 16 березня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; встановлено направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також наказом встановлено:

- вислуга років в Збройних Силах України становить: календарна - 6 років 1 місяць 19 днів, пільгова 9 років 9 місяців 8 днів, загальна 15 років 10 місяців 27 днів;

- щорічна основна відпустка […] за 2020 рік не використана, за 2021 рік не використана; грошова допомога на оздоровлення згідно наказу Міністра оборони України № 260 від 7 червня 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік виплачена у сумі 13 942,69 грн;

- матеріальна допомога за 2021 рік для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 не виплачена;

- відповідно до абз. 3 п. 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2016 рік, за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік, за 8 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2018 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік;

- виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-1 Закону України Про відпустки, п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також за п. 3 розділу ХХХІ наказу Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а саме:

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2015 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2016 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2017 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2018 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2019 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2020 рік;

виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової відпустки

за 2021 рік;

- виплатити щомісячну премію в розмірі 162% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу та військовим званням та надбавки та вислугу років з 1 березня 2021 року по 16 березня 2021 року;

- виплатити одноразову грошову допомогу у раті звільнення з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення та кожний повний календарним рік служби за період з 27 січня 2015 року по 16 березня 20021 року

16 вересня 2024 року представник позивача, адвокат Токарева О.Г., звернулась до відповідача із адвокатським запитом про здійснення перерахування позивачу з урахуванням виплачених сум грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення), інших виплат, які розраховуються з урахуванням посадового окладу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року (2102 грн) та з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року (2189 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704

Листом від 27 вересня 2024 року (вих. № 692/12335) відповідачем у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 16 вересня 2024 року була надана відповідь, в якій зазначено, що грошове забезпечення з 1 січня 2020 року по 16 березня 2021 року було розраховано у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, а саме: абз. 1 п. 4: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховується виходячи з розміру 1762 грн та визначається шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14». Тому підстав для перерахунку грошового забезпечення та інших виплат відсутні

Як вбачається з розгорнутої довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, та з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року позивачу нараховувалось та сплачувалось грошове забезпечення у наступних розмірах та з урахуванням наступних складових:

- січень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 0,00 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 6500,00 грн; всього нараховано - 20 1123,10 грн;

- лютий 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 433,02 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 6500,00 грн; всього нараховано - 20 4546,12 грн;

- березень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 216,51 грн, грошова допомога на оздоровлення - 13 613,10 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 6500,00 грн; всього нараховано - 33 942,71 грн;

- квітень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 216,51 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 6066,67 грн; всього нараховано - 19 896,28 грн;

- травень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 216,51 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 2935,48 грн; всього нараховано - 16 765,09 грн;

- червень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 216,51 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 6500,00 грн; всього нараховано - 20 329,61 грн;

- липень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 4403,23 грн; всього нараховано - 18 282,62 грн;

- серпень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 0,00 грн; всього нараховано - 13 879,39 грн;

- вересень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 0,00 грн; всього нараховано - 13 879,39 грн;

- жовтень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 0,00 грн; всього нараховано - 13 879,39 грн;

- листопад 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 0,00 грн; всього нараховано - 13 879,39 грн;

- грудень 2020 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років 1228,50 грн, НОПС 87,8% - 4160,40 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 266,29 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 9 274,36 грн; всього нараховано - 22 887,46 грн; всього позивачу за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року виплачено 228 280,59 грн;

- січень 2021 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років (40%) 1404,00 грн, НОПС 87,8% - 4314,49 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 0,00 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 8903, 23 грн; всього нараховано - 22 845,92 грн;

- лютий 2021 року: посадовий оклад 2910,00 грн, оклад за військовим званням 600,00 грн, надбавка за вислугу років (40%) 1404,00 грн, НОПС 87,8% - 4314,49 грн, премія (162%) - 4714,20 грн, індексація 0,00 грн, додаткова винагорода за період дії воєнного стану 19 094,84 грн; всього нараховано - 33 037,53 грн;

- березень 2021 року: посадовий оклад 1501,94 грн, оклад за військовим званням 309,68 грн, надбавка за вислугу років (40%) 724,65 грн, НОПС 87,8% - 2226,83 грн, премія (162%) 2433,14 грн, індексація 171,06 грн, грошова допомога на оздоровлення - 13 942,69 грн, інші (одноразові премії, доплати на утримання) 131 990,80 грн; всього нараховано за грудень - 153 300,78 грн. Всього за 2021 рік нараховано 209 184,23 грн

За поясненням відповідача, при розрахунку сум грошового забезпечення позивача було застосовано прожитковий мінімум за січень 2018 року

Будучи не згодною із тим, що при нарахуванні їй грошового забезпечення у 2020 та 2021 роках відповідачем не враховувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2020 року та 1 січня 2021 року (2102 грн та 2189 грн відповідно), позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та зазначає наступне.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01.03.2018, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 цієї Постанови в редакції, яка була чинною до 24.02.2018, було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

24.02.2018 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 викладено в редакції, згідно з якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб визнано протиправним та скасовано.

Отже, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, діє п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 у первісній редакції, згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З 29.01.2020 року знову почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме:

1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

2) не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року (в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50 відсотків мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум).

Проте, згідно з п. 3 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 в справі №240/4946/18, постановах Верховного Суду від 18.02.2021 в справі №200/3775/20-а, від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.

З 01.01.2020 положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».

Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 2 серпня 2022 у справі № 440/6017/21 (на яку є посилання у постанові від 12 вересня 2022 у справі № 500/1813/21) відображена також у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 у справі № 400/6214/21, спір у якій - подібно до цієї справи - стосувався перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29 січня 2020 по 6 листопада 2020 відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 у справі № 826/6453/18.

Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що з 1 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Отже, з 29.01.2020 року суб`єкт владних повноважень - орган фінансового забезпечення зобов`язаний обчислювати розміри посадового окладу та окладу за військове звання військовослужбовців з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, як було передбачено п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 в редакції зі змінами, які визнані протиправними та скасовані.

Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Згідно статті 6 Закону №2017 базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 1762 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2020 2102 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 2270 грн.

Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 зазначено, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії. Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Отже зазначення у пункті 4 постанови №704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

З огляду на вищезазначене, Верховний Суд у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 зазначив, що враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу - Законів №294-ІХ та №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Водночас Верховний Суд вказав, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №380/7813/22, від 05.07.2023 у справі № 160/24227/21 та від 25.04.2024 у справі № 240/16735/21.

Відповідно до ч.5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, з огляду на те, що з 01.01.2020 положення п. 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Відтак, позивач має право на перерахунок грошового забезпечення за період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року та з 1 січня 2021 року по 16 березня 2021 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду, вона є такою, що не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене порушені права позивача в цій частині підлягають захисту шляхом, який гарантував би повне їх відновлення та унеможливив би подальше звернення до суду (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 200/7438/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко