Справа № 300/5619/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 300/5619/24 пров. № А/857/40280/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року (судді Шумея М.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 11 год. 02 хв. в м. Івано-Франківськ повний текст рішення складено 29.09.2025) у справі №300/5619/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Транспорт-технології-логістика» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.07.2024 №016058/0705.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Вказує, що відповідачем було порушено процедуру проведення перевірки, про що неодноразово наголошував позивач під час розгляду справи. Порушення процедури проведення перевірки є підставою для визнання акта неналежним доказом у підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення. У даній ситуації Акт про відмову від надання документів був неналежно складений та фактично зареєстрований у спеціальному журналі раніше, ніж платнику було вручено відповідний запит про надання документів, що свідчить про істотне порушення процедури перевірки, у зв`язку з чим робити висновок про ненадання позивачем документів є неправомірним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТОВ «Транспорт-технології-логістика» подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення у справі.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області подало до апеляційного суду заперечення на відповідь на відзив.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Стець Р.Я. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Представники відповідача Гавадзин М.В., Бабій Т.С. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Транспорт-технології-логістика» зареєстроване 16.10.2007 в органах державної реєстрації та перебуває на податковому обліку за номером 35306389 як платник податків в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області. Основний вид діяльності: - надання в оренду будівельних машин і устаткування, - вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, - оптова-торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

На підставі направлення від 05.06.2024 року № 3170, виданого Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 1471-п від 17.05.2024 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Транспорт-технології-логістика» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2024 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 19.04.2024 № (далі - Декларація з ПДВ), від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), яке визначено з урахуванням від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у попередніх звітних періодах, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Копію наказу контролюючого органу від 17.05.2024 №1471-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки вручено 05.06.2024 директору ТОВ «Транспорт-технології-логістика» ОСОБА_2 .

Перевірка ТОВ «Транспорт-технології-логістика» проводилась з 05.06.2024 по 11.06.2024 за період фінансово-господарської діяльності з 01.04.2021 по 31.03.2024, за результатами якої складено акт від 18.06.2024 № 11692/09-19-07-05/35306389 (далі - Акт перевірки), за висновками якого Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області встановлено порушення пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 189.1 ст. 189, п.198.1, п.198.3, п. 198.5, п.198.6 ст. 198 ПК України, позаяк позивачем по справі завищено суму від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21 Декларації з ПДВ) на загальну суму 1954765 грн., в тому числі за березень 2024 - 1954765 грн., що полягало у встановлені нестачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей під час проведення інвентаризації, не використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у не господарській діяльності.

На підставі висновку Акту перевірки № 11692/09-19-07-05/35306389 від 18.06.2024 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області винесло податкове повідомлення-рішення Форми «В4» щодо зменшення від`ємного значення суми ПДВ.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення діяв в межах та в спосіб передбачений законодавством.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до підпункту 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями ст. 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

При цьому, пп. 78.1.8 п.78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, обов`язковою інформацією, що має міститися у наказі про проведення документальної перевірки, є: дата видачі, найменування контролюючого органу, прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, яка перевіряється, мета, вид (документальна планова/позапланова перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який перевірятиметься.

Судом встановлено, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області видало наказ № 1471-п від 17.05.2024 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Транспорт-технології-логістика» ()» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. Дата початку перевірки: 5 червня 2024 року; тривалість перевірки: 5 робочих днів.

Наказ вручено 05.06.2024 директору ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіді Г.М.

Відповідно до Акту перевірки № 11692/09-19-07-05/35306389 від 18.06.2024 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області провело документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Транспорт-технології-логістика» з 05.06.2024 по 11.06.2024 щодо періоду фінансово-господарської діяльності ТОВ «Транспорт-технології-логістика» з 01.04.2021 по 31.03.2024, відповідний Акт з додатками на 40 аркушах отримано директором ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіді Г.М.

Представником позивача було скеровано адвокатський запит від 18.07.2024 №651 про надання інформації та копій документів, який містив вимогу про надання належним чином завірених копій актів, які складались у зв`язку з відмовою від представлення чи надання документів, надання пояснень та повністю матеріалів документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Транспорт-технології логістика», які слугували підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення разом зі всіма додатками.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області надало відповідь від 26.07.2024 № 8910/6/09-19-07-05-6/АДВ з копіями документів.

З наданої контролюючим органом копії Акту про ненадання посадовими особами (представниками) ТОВ «Транспорт-технології-логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 №1245/09-19-07-05/35306389 (том 2 а.с. 155) вбачається, що такий складався службовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області не в присутності посадових осіб платника податків (директора Куйбіди Г.М або уповноважених осіб), відповідно посадові особи ТОВ «Транспорт-технології-логістика» не були ознайомлені із ним, підписи уповноваженої особи відсутні.

Документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Транспорт-технології-логістика», за результатами якої складено акт від 18.06.2024 № 11692/09-19-07-05/35306389, проводилася виключно головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Надією Матвіїшин, що підтверджується Актом та направленням від 05.06.2024 року № 3170, виданого Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області.

Однак, Акт від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389 підписаний не лише Надією Матвіїшин, а й іншими особами: ОСОБА_3 Головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків і ОСОБА_4 головним державним інспектором відділу позапланових перевірок з інших податків - службовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, які не мали повноважень на проведення перевірки, що на думку суду підтверджує протиправність їх участі у складенні вказаного Акту, у якому не вказано, що він був складений за місцезнаходженням платника податків - м. Рогатин, вул. Галицького, 6Д, тобто не за місцем здійснення перевірки, а в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, що суперечить вимогам щодо порядку проведення виїзних перевірок.

Згідно Акту від 11.06.2024 №1245/09-19-07-05/35306389 службовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області зазначено про ненадання посадовими особами ТОВ «Транспорт-технології-логістика» до перевірки документів на листи-вимоги від 05.06.2024, від 10.06.2024 та від 11.06.2024 року, однак відповідний Акт від 11.06.2024 №1245/09-19-07-05/35306389 був складений та зареєстрований відповідачем в єдиному журналі перед тим, ніж був вручений запит посадовим особам ТОВ «Транспорт-технології-логістика» про надання інформації, документів від 11.06.2024, що підтверджується відомостями з Інформаційно-комунікаційної системи управління документами ДПС України та направленим представником позивача запитом, копії яких були надані відповідачем в ході розгляду справи в суді.

Службові особи Головного управління ДПС в Івано-Франківській області склали та зареєстрували о 14:38 год. Акт від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389, а запит про надання інформації, документів від 11.06.2024 був вручений директору ТОВ «Транспорт-технології-логістика» Куйбіді ГМ. - 11.06.2024 о 15:10 год. із вимогою про надання інформації та документів не пізніше до 16:30 год. 11.06.2024 року.

Аналізуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що позивач мав право в термін до 16:30 год. 11.06.2024 надати контролюючому органу інформацію та документи до перевірки, однак відповідач склавши та зареєструвавши о 14:38 год. Акт від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389 позбавив платника податків такого права, відповідно вказаний акт був складений службовими особами відповідача не у відповідності до вимог п. 85.6 ст.85 ПК України, пп.2 п.4 розділу ІІІ Порядку № 727 від 20.08.2015 та п.5.1.4 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПС України 25.02.2021 № 244.

Акт про ненадання посадовими особами (представниками) ТОВ «Транспорт- технології-логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389 є невід`ємним документом позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 18.06.2024 № 11692/09-19-07- 05/35306389, що підтверджується аркушом 9 Акту документальної позапланової виїзної перевірки від 18.06.2024 № 11692/09-19-07-05/35306389 відповідачем здійснено посилання на акт про ненадання посадовими особами (представниками) ТОВ «Транспорт-технології-логістика» документів та пояснень, що належать або пов`язані з предметом перевірки від 11.06.2024 № 1245/09- 19-07-05/35306389.

Отже, наведені апелянтом недоліки Акту від 11.06.2024 № 1245/09-19-07-05/35306389 впливають на права платника податку, а також вказують на визнання документальної позапланової виїзної перевірки оформленої актом від 18.06.2024 № 11692/09-19-07-05/35306389 як неналежної, що вказує про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Транспорт-технології-логістика» з порушенням.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що відповідачем було порушено процедуру проведення перевірки, адже перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

Порушення процедури проведення перевірки є підставою для визнання акта неналежним доказом у підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючий орган при здійсненні покладених на нього функцій має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків, а податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.

Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Аналізуючи інші підстави позову щодо наявності/відсутності в діях платника податків порушень податкового законодавства, виявлених під час перевірки, а саме: завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р. 21 Декларації) на загальну суму 1 954765 грн., в тому числі за березень 2024 року -1 954 765 грн., колегія суддів вказує на наступне.

Відповідно до пункту 189.1. ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За правилами пункту 198.2 ст. 198 ПК України для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті198 ПК України).

Як вказує підпункт 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пункту 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон №996 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; внутрішньогосподарський (управлінський) облік - система збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону №996-XIV, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як визначено у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ виникають за наявності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.

Як слідує з акту документальної позапланової виїзної перевірки № 11692/09-19-07- 05/35306389 від 18.06.2024 вказано, що: Згідно проведеної інвентаризації не виявлено наступних основних засобів (про що зазначено в інвентаризаційному описі від 10.06.2024 року та зафіксовано актом від 10.06.2024 року № 1228/09-19-07-05/35306389); - MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI (загальний вантажний загальний бортовий, 2000 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) залишковою вартістю 51 425,70 грн., - екскаватор ІНІ 55UJ (заводський номер 08004979, 2003 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ) залишковою вартістю 243 912,95 грн., - екскаватор гусеничний CATERPILAR 320EL (заводський номер NAZ01529, 2014 рік випуску. реєстраційний номер НОМЕР_3 ) залишковою вартістю 935 291,80 грн., - екскаватор гусеничний CATERPILAR 320EL RR (серійний номер PNL00221, 2013 рік випуску) залишковою вартістю 831 258,50 грн., - екскаватор гусеничний САТ 323 DL. (заводський номер VIN НОМЕР_4 , 2007 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ) залишковою вартістю 31 208,20 грн., - навантажувач телескопічний ЈСВ 536-70 (заводський номер ЈСBSTERJC01527190, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ) залишковою вартістю 35 071,05 грн.

Згідно проведеної інвентаризації не виявлено наступних товарно-матеріальних цінностей (про що зазначено в інвентаризаційному описі від 10.06.2024 року та зафіксовано актом від 10.06.2024 року № 1228/09-19-07-05/35306389): - гідравлічний кран маніпулятор HDS ATLAS AK105.1.v.ВА12 (рік випуску 1999, заводський номер 100277) вартістю 67 655,49 грн., - гідравлічний кран маніпулятор HDS HIAB TYP (рік випуску 1999, заводський номер 1023001/016098) вартістю 122 779,74 грн., - кабіна вантажного автомобіля VOLVO (тип ЕЕ, рік випуску 2007) вартістю 29 419,60 грн., - коток дорожній вібраційний на колісному ходу RAMMAX, 1510-CI (серійний номер TFARAMMAX1510YO 060018. 2010 рік випуску) вартістю 105 784 грн.. - кузов металевий для встановлення на шасі в/а WAF (2000 рік вип.) вартістю 157 162,50 грн., - кузов металевий для встановления на шасі в/а (металевий контейнер для сміття, 1999 рік випуску) вартістю 18 107 грн., - навантажувач телескопічний ЈСВ « 535-95» (рік випуску 2011, заводський номер JCB5ABTGP01531169) вартістю 998 054,70 грн., - сівалка LEMEKH EURODRIIL 2500 (1999 рік випуску) вартістю 137 940 грн.

Позивач не заперечує, що у відповідний звітній період, ним згідно з оформленими вантажно митними деклараціями на підставі укладених договорів на купівлю-продаж транспортних засобів та актів прийому-передачі, ТОВ «Транспорт-технології-логістика» були придбані наведені вище транспортні засоби, ВМД: № UA206030/2017/012168 від 27.06.2017 року, № UA206050/2022/000354 від 12.01.2022 року, № UA 206050/2021/006737 від 28.09.2021 року, № UA 209270/2021/001191 від 05.02.2021 року, № 23UA62U6 від 22.09.2023 року, № 23UA92U2 від 20 09.2023 року, № UA 206050/2022/004875 від 05.05.2022 року, № UA 209270/2021/004204 від 15.04.2021 року, № UA 209270/2021/004202 від 15.04.2021 року, № UA 206030/2017/014306 від 17.10.2017 року, № UA 209270/2021/001192 від 05.02.2021 року, № 23UA49U2 від 14.07.2023 року, № UA 209270/2021/004515 від 21.04.2023 року.

Також між ТОВ «ФЛОРЕО» (далі, - Продавець) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Покупець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №1572 від 26 березня 2021 року.

Згідно п.п 1.1, 1.4, 1.5 договору Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити та оплатити вартість транспортного засобу, а саме: колісний навантажувач (фронтальний, самох, телескоп): марки (моделі:) JCB 536- 707190 Рік Випуску: 2012 Номер кузову: JCBSTERJC01527190 ВМД № UA204120/2021/038250 від 22 Березня 2021 р. Номерні знаки «Транзит»: НЕ ВИДАНО Передача та приймання Транспортного засобу між Продавцем та Покупцем здійснюється в день укладання цього Договору та оформлюється Актом приймання- передачі, що складається в двох примірниках. Право власності на Транспортний засіб виникає у Покупця з моменту укладання даного Договору.

Згідно з актом приймання-передачі №1572 від 26 березня 2021 року укладеного між ТОВ «ФЛОРЕО» (далі, - Продавець) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Покупець) Покупець прийняв, а Продавець передав на основі Договору купівлі-продажу №1572 від 26 березня 2021 року. Товар, а саме: JCB 536-707190 з номером кузова: JCBSTERJC01527190.

Відповідний договір на купівлю-продаж транспортного засобу № 4 від 14 травня 2019 року був укладений і між ТОВ «Галспецтранс» (надалі Продавець), та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі - Покупець).

Згідно п.п 1.1, 2.1, 6.1 договору Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити та оплатити вартість транспортного засобу (надалі Товар). Продавець продає, а Покупець купує наступний Товар: Автомобіль вантажний бортовий Mercedes sprinter 213 дизель, 2000р.в, шасi -WDB9026221R198635. Виникнення у Покупця права розпорядження Товаром виникає з моменту його прийняття від Продавця, оформлення товаророзпорядчих документів, підписання двостороннього Акта прийому-передачі, а право власності на Товар виникає з моменту державної реєстрації транспортних засобів в Сервісних центрах МВС.

Згідно з актом приймання-передачі транспортного засобу №1 від 14 травня 2019 року укладеного між ТОВ «Галспецтранс» (надалі Продавець), та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Покупець). Продавець передав, а Покупець прийняв, у відповідності з пунктом 2.1 договору № 4 від 14 травня 2019 року: Автомобіль вантажний бортовий Mercedes sprinter 213 дизель, 2000р.в, шасi - WDB9026221R198635.

Відповідно до ст. 34. Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено- числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388 (далі- Порядок № 1388).

Відповідно до п.16 Порядку № 1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію (зокрема за бажанням заявника в електронній формі без виготовлення їх на бланку), присвоюється буквено-цифрова комбінація номерних знаків з їх видачею або без такої (крім тимчасово ввезених на митну територію України транспортних засобів особистого користування), а також дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових та/або звукових сигнальних пристроїв.

Отже, згідно з наведеними вище нормативними актами, транспортний засіб є майном, який підлягає державній реєстрації.

Відтак судом встановлено, що ТОВ «Транспорт-технології-логістика» після купівлі описаних вище транспортних засобів, відповідно до передбаченого у Постанові КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388 порядку здійснило державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, що підтверджується: Свідоцтво (серія НОМЕР_7 ) про реєстрацію машини Екскаватор ІНІ 55UJ, заводський номер НОМЕР_8 , 2003 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; Свідоцтво (серія НОМЕР_10 ) про реєстрацію навантажувача телескопічного ЈСВ 536-70 (заводський номер ЈСBSTERJC01527190, 2012 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ); Свідоцтво (серія НОМЕР_11 ) про реєстрацію Комбайна Claas Lexion 770TT, рік випуску 2015, реєстраційний номер НОМЕР_12 ; Свідоцтво ( НОМЕР_13 ) про реєстрацію MERCEDES-BENZ SPRINTER 213 CDI (загальний вантажний загальний бортовий, 2000 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ); Свідоцтво (серія НОМЕР_14 ) про реєстрацію Екскаватора гусеничного САТ 323DL, заводський номер VIN НОМЕР_15 , 2007 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; Свідоцтво (серія НОМЕР_16 ) про реєстрацію Екскаватора гусеничного CATERPILLAR 320EL, заводський номер НОМЕР_17 , 2014 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_18 ; Свідоцтво (серія НОМЕР_19 ) про реєстрацію навантажувача телескопічного ЈСВ « 535-140» (рік випуску 2008, заводський номер VIN НОМЕР_20 , реєстраційний номер НОМЕР_21 .

Отже, колегія суддів вважає, що транспортні засоби, які були придбані згідно з зазначених вище ВМД, договорів купівлі-продажу транспортних засобів і передані відповідно до актів-прийому передачі були в подальшому зареєстровані у встановленому законодавством порядку ТОВ «Транспорт-технології-логістика» та перебувають у власності позивача та не вибували з його власності, а відповідно до ч.1 ст. 34-1 Закону України «Про дорожній рух» інформація про зареєстровані транспортні засоби та їх власників, належних користувачів, що міститься у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України, є відкритою та загальнодоступною.

Згідно з п.72.1 ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, зокрема інформація: про об`єкти оподаткування, що надаються та/або реєструються такими органами. Зазначена інформація повинна містити, зокрема, вид, характеристики, індивідуальні ознаки об`єкта оподаткування (в разі наявності), за якими його можна ідентифікувати; Згідно з п.73.1 ст.73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

Проте, відповідачем з урахуванням наведених норм законодавства не здійснено жодних дій для встановлення власників транспортних засобів, які зазначались у акті перевірки № 11692/09-19-07-05/35306389 від 18.06.2024р., та без отримання необхідної інформації, протиправно зазначив про відсутність у позивача основних засобів та ТМЦ на суму без врахування податку на додану вартість 4 037 706,50 грн.

Також контролюючим органом в порушення вимог ст.85 ПК України під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Транспорт- технології-логістика» не було враховано надані первинні документи, які вказували на фактичне місцезнаходження основних засобів, зокрема не взято до уваги той факт, що транспортні засоби, які були придбані позивачем та в подальшому належним чином зареєстровані, були передані на підставі договорів оренди та актів приймання -передачі ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» для їх використання за цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (підпункт 85.2 статті 85 ПК України).

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Як передбачено пунктом 85.6 статті 85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акту в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Матеріали перевірки - це: такт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акту (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Так дійсно платники податків зобов`язані формувати податкову звітність з показників, які підтверджуються первинними документами.

Крім того, нормами статті 44 ПК України визначено порядок подання документів на підтвердження господарських операцій, та наслідки їх неподання.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

За приписами пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Водночас, слід ураховувати, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Отже враховуючи зазначене, позивач непозбавлений можливості подати будь-які належні та допустимі докази безпосередньо в судове засідання.

Верховний суд у постанові від 10.05.2023 у справі №640/966/20 вказав, що при поданні первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку вони повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

Суд звертає увагу, що на підтвердження реальності господарських операцій до позовної заяви було надано зокрема копії: - договору оренди транспортного засобу №03/06//2/2024 від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Транспорт Технології- Логістика»; - акту приймання-передачі від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Транспорт Технології-Логістика»; - договору оренди транспортного засобу №03/06//3/2024 від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Транспорт Технології-Логістика»; - акту приймання-передачі від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика»; - договору оренди транспортного засобу №03/06//1/2024 від 03 червня 2024 року укладеного між ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» та ТОВ «Транспорт Технології- Логістика»; - акту приймання-передачі від 03 червня 2024 укладеного між ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» та ТОВ «Транспорт Технології-Логістика».

Також позивачем долучено до матеріалів справи адвокатські запити, які скеровувались на адресу - ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА», ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_5 для підтвердження чи спростування передачі в оренду згаданих транспортних засобів та долучено отриманні відповіді від даних суб`єктів господарювання, якими підтверджується місцезнаходження даних транспортних засобів та механізмів.

Між ФОП ОСОБА_5 (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Орендодавець) був укладений договір оренди транспортного засобу №03/06//2/2024 від 03 червня 2024 року.

Згідно п.п 1.1, 1.2 договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування транспортні засоби, визначений у цьому Договорі, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння й користування транспортні засоби та сплачувати Орендодавцю орендну плату. Під транспортними засобами розуміють: - Навантажувач телескопічний ЈСВ "535-95"рік випуску 2011, заводський номер JCB5АВТGP01531169 - Екскаватор ІНІ 55UJ, заводський номер 08004979, 2003 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; - Екскаватор гусеничний САТ 323DL, заводський номер VIN НОМЕР_15 , 2007 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; - Екскаватор гусеничний CATERPILAR 320EL, заводський номер НОМЕР_17 , 2014 рік випуску, реєстраційний номер НОМЕР_22 ; - Екскаватор гусеничний CATERPILLAR 320EL RR, серійний номер PNL00221, 2013 рік випуску;

Згідно з акту приймання-передачі від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_5 (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій- Логістика» ( далі,- Орендодавець) Орендодавець в особі директора Куйбіди Ганни Михайлівни, яка діє на підставі Статуту, з іншого боку уклали даний акт про те, що відповідно до договору надання послуг оренди транспортних засобів №03/06/2/2024 від 03.06.2024 року здійснено передачу в оренду транспортні засоби.

Між ФОП ОСОБА_6 (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Орендодавець) був укладений договір оренди транспортного засобу №03/06//3/2024 від 03 червня 2024 року. Згідно п.п 1.1, 1.2 договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування транспортні засоби, визначений у цьому Договорі, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння й користування транспортні засоби та сплачувати Орендодавцю орендну плату. Під транспортними засобами розуміють: - Коток дорожній вібраційний на колісному ходу RAMMAX, 1510-CI, серійний номер TFARAMMAX1510YO 060018. 2010 рік випуску.

Згідно з акту приймання- передачі від 03 червня 2024 року укладеного між ФОП ОСОБА_6 (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі- Орендодавець) Орендодавець в особі директора Куйбіди Ганни Михайлівни, яка діє на підставі Статуту, з іншого боку уклали даний акт про те, що відповідно до договору надання послуг оренди транспортних засобів №03/06/3/2024 від 03.06.2024 року здійснено передачу в оренду транспортного засобу.

Також між ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» (далі,- Орендодавець) був укладений договір оренди транспортного засобу №03/06//1/2024 від 03 червня 2024 року. Згідно п.п 1.1, 1.2 договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування транспортні засоби, визначений у цьому Договорі, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння й користування транспортні засоби та сплачувати Орендодавцю орендну плату. Під транспортними засобами розуміють: - Візок металевий транспортний Class, б/у рік випуску 2014, заводський №52102185 - Жниварка навісна до комбайна Class. Тур529, рік випуску 2014, серійний номер 52901398; - Комбайн Claas Lexion 770TT, рік випуску 2015, реєстраційний номер НОМЕР_12 - Сівалка LEMEKH EURODRIIL 2500, 1999 рік випуску Відповідно до акту приймання- передачі від 03 червня 2024 року укладеного між ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» (далі, - Орендар) та ТОВ «Транспорт Технологій- Логістика» (далі,- Орендодавець) Орендодавець в особі директора Куйбіди Ганни Михайлівни, яка діє на підставі Статуту, з іншого боку уклали даний акт про те, що відповідно до договору надання послуг оренди транспортних засобів №03/06/1/2024 від 03.06.2024 року здійснено передачу в оренду транспортних засобів.

Таким чином, згідно описаного вище транспортні засоби були передані на підставі договорів оренди та актів приймання-передачі ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» для їх використання за цільовим призначенням.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта, що відповідач ні в акті перевірки, ні в суді не надав жодних документів, які б підтверджували, що транспортні засоби або механізми вибули з володіння позивача, які залишалися на балансі підприємства, перебували на обліку в сервісному центрі МВС та використовувалися у господарській діяльності шляхом передачі в оренду.

Щодо доводів, що під час інвентаризації у червні 2024 року фізично не встановлено наявності частини транспортних засобів на території основного складу, така обставина не може свідчити про їх вибуття чи нестачу. Інвентаризація проводилась у червні 2024 року, тоді як перевірка охоплювала звітний період березень 2024 року, термін подання декларації за який (21.04.2024) сплив до початку перевірки. Таким чином, відсутність майна у червні 2024 року жодним чином не могла вплинути на податкові зобов`язання за березень 2024 року, і позивач не міг занизити ПДВ у період, який передував інвентаризації більш ніж на два місяці.

Також колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не враховано характер господарської діяльності позивача, а саме: вантажний автомобільний транспорт; надання в оренду будівельних машин і устаткування; торгівля іншими автотранспортними засобами, які безпосередньо передбачають постійне використання паливно-мастильних матеріалів та шин у процесі надання послуг і виконання робіт.

Як убачається зі сторінки 3 акта перевірки, за даними бухгалтерського обліку позивача обліковуються транспортні засоби на суму 8 723,4 тис. грн. за період з 01.04.2021 по 31.03.2024, що свідчить про фактичне використання транспорту у виробничих цілях і, відповідно, про споживання ПММ та шин у господарській діяльності.

Відповідач в акті перевірки не з`ясував, чи використовувались паливно-мастильні матеріали та шини у поточній господарській діяльності товариства, не навів аналізу бухгалтерських або податкових документів, які підтверджували б їх безпідставне списання чи нестачу, також не спростовано доводи позивача про використання таких матеріалів під час надання транспортних послуг і здачі техніки в оренду, а отже про їх виробниче використання.

До матеріалів справи позивачем були долучені копії: договору №18/11/21/1 від 18.11.2021, укладеним з ТОВ «Група Спецтехнологія»; договору №01/11/22 надання послуг по перевезенню вантажу від 01.11.2022, укладеним з ПАТ «ФІРМА «НАФТОГАЗБУТ»; договору №01/09/2023/1 надання послуг по перевезенню вантажу від 01.09.2023, укладеним з ТОВ «ФОРЕСТ РОГАТИН»; договору №01/10-2023 надання послуг по перевезенню вантажу від 01.10.2023, укладеним з СФГ «Ігора Валька»; договору №05/01/24 надання послуг по перевезенню вантажу від 05.01.2024, укладеним з ТОВ «ФОРЕСТ РОГАТИН»; договору №01/02/5-2024 про надання послуг від 01.02.2024, укладеним з ТОВ «КОМПАНІЯ ТЕХНОБУДТРАНС», відповідно висновки суду першої інстанції про відсутність у позивача ПММ та шин ґрунтуються на недосліджених і недолучених до справи документах, а також без урахування специфіки господарської діяльності підприємства.

Відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку № 727 оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України 20.08.2015 № 727 (далі- Порядок № 727)в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово- господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.5 розділу ІІ Порядок № 727 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків.

Враховуючи Порядок № 727 щодо оформлення документальних позапланових перевірок, відповідач в Акті № 11692/09- 19-07-05/35306389 від 18.06.2024р. не вказав про наданні позивачем документи, які підтверджують передачу на підставі договорів оренди та актів приймання-передачі ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» транспортних засобів, які перебувають у власності ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика», для їх використання за цільовим призначенням. Отже, контролюючий орган з порушенням встановлених Порядком № 727 вимог протиправно не здійснив чіткого, об`єктивно викладу всіх суттєвих обставин, фінансово-господарської діяльності платника податків, що стосуються фактів виявлених порушень податкового законодавства, а також самих фактів порушень податкового законодавства Позивачем.

Таким чином, контролюючий орган безпідставно не врахував та не вказав у акті перевірки про надані позивачем документи, що підтверджують право власності ТОВ «Транспорт Технологій-Логістика» на транспортні засоби зазначені в акті перевірки № 11692/09-19-07-05/35306389 від 18.06.2024р., а також їх перебування в оренді згідно укладених договорів, що підтверджується даними обліку .

Окрім цього, контролюючий орган безпідставно вказав в Акті перевірки, що позивач не мав змоги зберігати пальне, незважаючи на наявність у позивача ліцензії на зберігання пального загальною місткістю резервуарів 8000л., а тому відповідач зазначив що згідно проведеної інвентаризації неможливо підвередити залишок дизельного палива в кількості 7 615 л. на суму 272 635.27 грн. та як наслідок, відповідач в акті документальної позапланової виїзної перевірки № 11692/09-19-07-05/35306389 від 18.06.2024р вказав інформацію, щодо наявності розбіжностей у ТОВ «Транспорт-технології-логістика», однак такі висновки є не підтвердженими оскільки згідно наказу від 17.05.2024 перевірка проводилась виключно щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2024 від`ємного значення з податку на додану вартість. Будь яких даних, що придбання паливо-мастильних матеріалів та шин у сумі 8 793 480.76 грн. в попередніх періодах вплинуло на формування від`ємного значення з податку на додану вартість в березні 2024 р. в Акті не вказано та доказів не наведено. Також відсутні будь-які докази того, що підприємство не використовувало ці основні засоби у господарській діяльності у попередні періоди, а позивач надав документи, які свідчать про те, що зазначені транспортні засоби та механізми використовувалися у господарських операціях, що приносили дохід, відображений у бухгалтерському та податковому обліку.

Також судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області було видано ТОВ «Транспорт-технології логістика» ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (переоформлення), термін дії якої становив з 20.02.2020 по 20.02.2025, копія якої була долучена позивачем до матеріалів справи.

Використання позивачем товарно-матеріальних цінностей (паливо-мастильних матеріалів та шин) у господарській діяльності на суму 8 793 480,76 грн., за період з 01.04.2021 по 31.12.2023 року, зокрема, списання паливо-мастильних матеріалів та шин підтверджується також податковою звітністю ТОВ «Транспорт-технології логістика», яка подавалась ним до контролюючих органів, а саме: податковими деклараціями з ПДВ за січень - грудень 2021 року, податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2021 рік, фінансовою звітністю малого підприємства за 2021 рік, податковою декларацією з ПДВ за січень - грудень 2022 року, податковими деклараціями з податку на прибуток підприємства за 2022 рік, фінансовою звітністю малого підприємства за 2022 рік, податковими деклараціями з ПДВ за січень - грудень 2023 року, податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2023 рік, фінансовою звітністю малого підприємства за 2023 рік та податковими деклараціями з ПДВ за січень - березень 2024 року, а копії вказаних документів позивачем також були долучені до матеріалів справи.

Колегія суддів вважає враховуючи наведені докази, що суд першої інстанції помилкового дійшов висновку, що відомості, які були зазначені відповідачем в інвентаризаційних описах стосовно того, що транспорт та механізми у позивача відсутні вказують лише на те, що вони відсутні за місцем проведення інвентаризації, тобто на конкретній території в місті Рогатині, однак не свідчать про те, що їх не має в іншому місці чи на площадках в інших населених пунктах, зокрема в орендарів ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «БУРБУЛЯК АГРОТЕХНІКА» для їх використання за цільовим призначенням, також суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт нестачі на підставі акта інвентаризації, який не є належним і достатнім доказом встановлення факту нестачі, оскільки підтверджує лише внутрішні дані обліку позивача і не виключає можливості їх спотворення, отже посилання суду першої інстанції на п. 1 ч. 1 ст. 78 КАС України є помилковим.

При цьому, судом не враховано доводи позивача, що відповідно до реєстраційних даних транспорт та механізми рахуються за позивачем і не вибували з його власності, а позивачем було здійснено державну реєстрацію придбаних транспортних засобів, що підтверджується свідоцтвами про їхню реєстрацію, копії яких долучені позивачем.

Отже, вищевказані документи були використані контролюючим органом під час проведення перевірки, проте в акті документальної позапланової виїзної перевірки ним безпідставно зазначено про відсутність доказів використання позивачем ТМЦ (паливо-мастильних матеріалів та шин) у господарській діяльності на суму 8 793 480,76 грн., за період з 01.04.2021 по 31.12.2023 року, зокрема, списання паливо-мастильних матеріалів та шин. Контролюючим органом не доведено, що придбання позивачем паливо-мастильних матеріалів та шин у сумі 8 793 480,76 грн. в попередніх періодах вплинуло на формування від`ємного значення з податку на додану вартість в березні 2024 року.

Контролюючим органом в акті перевірки не зазначено чіткого, об`єктивного викладення всіх суттєвих обставин, фінансово-господарської діяльності платника податків, що стосуються фактів виявлених порушень податкового законодавства, а також самих фактів порушень податкового законодавства позивачем, а судом першої інстанції не враховано, що в ході проведення перевірки позивачем було надано всі підтверджуючі первинні та інші документи, а також пояснення, однак такі не були враховані та відображені посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки від 18.06.2024 № 11692/09-19-07-05/35306389.

Щодо ненадання до перевірки документів на транспортування ТМЦ від постачальника до покупця та документів щодо підтвердження якості ТМЦ, то суд вважає, що паспорти та сертифікати якості не є документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто не є первинними документами, на підставі яких формуються показники податкової звітності, а їх відсутність не може однозначно свідчити про відсутність факту постачання товару. Також, документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування податку на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки (достатньо самих видаткових накладних), вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.

Так, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного слід зазначити, що, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 804/4874/16).

Отже, позивачем були надані відповідачу всі первинні документи, які були пов`язані з предметом позапланової документальної виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

Щодо нереальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» та ТОВ «ТІР ШИНА» в частині придбання товарно-матеріальних цінностей, то судом встановлено, що господарська операція (купівля А/шини) між позивачем та ТОВ «ТІР ШИНА ПЛЮС» відбулася ще в червні 2022 року, що підтверджується податковою накладною №159 від 10.06.2022 року.

Відповідач зазначив, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «ТІР ШИНА» є нереальними, оскільки зазначене товариство віднесено до ризикових платників податків відповідно до рішень від 06.01.2022 №1256, від18.01.2022 №5945, від 25.01.2022 №9103, від 04.02.2022 №16815, від 16.02.2022 №28485, від 30.05.2022 №148052 (п.8 Критеріїв ризиковості), від 31.10.2022 №190391 (п.6 Критеріїв ризиковості) та з січня 2024 року товариство не звітує.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що господарські операції (купівля А/шин) між позивачем та ТОВ «ТІР ШИНА» відбулися в квітні та серпні 2021 року, що підтверджується податковими накладними №94 від 28.04.2021 та №59 від 05.08.2021 року.

У зв`язку з цим, вищезазначені рішення про віднесення до ризикових платників податків не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки віднесення вищезазначених контрагентів позивача до ризикових відбулося після здійснення господарських операцій з ними, а вищезазначені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечувалося і самим відповідачем.

Згідно висновку Верховного Суду викладеного в постановах від 17.04.2018 у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі № 140/1845/19, відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Отже, чинним законодавством України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.

Використання відповідачем податкової інформації з інформаційних баз Державної податкової служби України без дослідження первинної бухгалтерської документації його контрагентів позивача щодо реальності господарських операцій не відповідає вимогам чинного податкового законодавства України.

Таким чином, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій в межах спірних правовідносин, їх невідповідність цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про нереальність вчинених операцій, а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Верховний Суд у постанові від 30.10.2025 у справі № 380/27500/23 вказав, що сертифікати якості чи інші відповідні документи не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документами, що посвідчують якість товару, а не факт проведення господарської операції, а тому відсутність таких документів не є беззаперечною підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Також, документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування податку на додану вартість не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі - продажу чи поставки (достатньо самих видаткових накладних), вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.

Так, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом. З урахуванням наведеного слід зазначити, що, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій та бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість .

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 804/4874/16.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено наявності підстав для оскаржуваного рішення, тому податкове повідомлення-рішення від 05.07.2024 №016058/0705 слід визнати протиправним та скасувати, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, відтак оскаржене рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нового рішення та задоволення позовних вимог, з наведених вище підстав, тому вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 28.10.2025 у справі № 140/6001/24, від 09.09.2025 у справі № 380/11516/22 та від 20.02.2025 у справі № 380/23017/23, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування рішення або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правничу допомогу в сумі 20000 тис., суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст.134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір в суді першої інстанції та апеляційному суді на суму 64507,24 грн. та колегією суддів ураховано, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару адвоката» у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим, а тому справедливим буде відшкодування позивачу 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в решті слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі №300/5619/24 скасувати та ухвалити нове, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 05.07.2024 №016058/0705.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспорт-технології-логістика» () судовий збір на суму 64507 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 24 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено і підписано 10.12.2025, з 28.11.2025 по 07.12.2025 суддя Ільчишин Н.В. перебувала у відрядженні.