Справа № 280/1751/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1751/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 в адміністративній справі №280/1751/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за №5595 від 23.10.2024 "Про результати службового розслідування стосовно обставин бойового травмування старшим солдатом ОСОБА_1 ";

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не складання та не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яку ОСОБА_1 отримав 13 січня 2023 року під час виконання своїх службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджене Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скласти та видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яку ОСОБА_1 отримав 13 січня 2023 року під час виконання своїх службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, що затверджене Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 в адміністративній справі №280/1751/25 позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу за контрактом у роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №103 від 18.07.2022 та бойового розпорядження командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №16/ТГр/т від 11.07.2022 позивача залучено до виконання бойових завдань, забезпечення заходів національної безпеки та оборони, відсічі стримуванні збройної агресії російської федерації.

14.01.2023 позивачем отримано первинну медичну картку форми 100 від 14.01.2023, відповідно до якої він був евакуйований до ЛСБ «Таврійське» з діагнозом ЧМТ СММ. Акуботравма. Порушення ночного зору. Поранення отримано 13.01.2023 приблизно о 20:00 год.

Згідно довідки ВЛК при військовій частині НОМЕР_2 від 18.04.2023 №3968 проведено медичний огляд позивача. Встановлено діагноз: наслідки перенесеної (14.01.2023) вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного, вестибуло-атактичного, астено-невротичного синдромів, симптоматичної артеріальної гіпертензії з незначним порушенням функції. Наслідки акубаротравми у вигляді нейросенсорної приглухуватості зі сприйняттям ШМ 0,5 м на праве вухо, 0,75 м на ліве вухо. Травма важкого ступеня. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідку про обставини травми не надав.

Двобічний гонартроз І ст. з незначним порушенням функції. Остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків L4, L5, спондилоартроз І-ІІ ст. з незначним порушенням функції. Вертеброгенна люмбалгія з незначним порушенням функції. Хронічний холецистит без порушення функції. Гіпертонічна ангіопатія сітківки обох очей. Пресбіопія. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

На підставі статей 36-6,23-в, 39-в, 61-в, 64-в, 75-в, 54-г графи II Розкладу хвороб, ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби.

23.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №4973 призначено службове розслідування стосовно отримання позивачем 13.01.2023 поранення, з метою встановлення обставин отримання ним травмування.

21.10.2024 військовою частиною НОМЕР_1 складено акт службового розслідування за фактом отримання позивачем 13.01.2023 поранення, з метою встановлення обставин отримання ним травмування.

Службовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 в складі підрозділу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , повідомив що він отримав бойове травмування під час виконання бойових завдань.

Опрацювавши всі документи надані старшим солдатом ОСОБА_1 з`ясовано, форма 100 про надання первинної допомоги зазначений при зверненні старшим солдатом ОСОБА_1 попередньо встановлений діагноз з ознаками на закрито черепно мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма, порушення зору. Подальші лікування в закладах на стаціонарі зазначені діагнози встановлювались скоріш за все із слів пацієнта. В пояснені старшого солдата ОСОБА_1 зазначено дата та час обстрілу, а саме 13.01.2023 о 20:00 по позиції «КУБА» яка знаходиться на околиці с.Роботине, Пологівського району Запорізької області.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 18.04.2023 №3968, старший солдат ОСОБА_1 отримав травмування 14.01.2023. Згідно виписному епікризі із медичної карти стаціонарного хворого 2587 від 26.01.2023 військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_1 проходив лікування з 14.01.2023 по 26.01.2023 з основним діагнозом-гіпертонічна хвороба І стадії, 3-й ступінь, гіпертензивна ангіопатія, ризик 3, аліментарно-конституціональне ожиріння 2 класу, стабільна форма, абдомінальний тип, дисліпідемія 2 типу, стеатопегатоз. Таким чином зазначена старшим солдатом ОСОБА_1 міно-вибухова травма була не основним діагнозом а супутнім, яку нібито здобуто 14.01.2023. Дані медичні документи та їх заповнення може свідчити про факт ухилення від військової служби.

З витягу із Журналу бойових дій 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 інв.№о1982 від 03.12.2022 відомо, що 13.01.2023 обстріли зі сторони противника в час зазначений старшим солдатом ОСОБА_1 , а саме о 20:00 не відбувались. Дії зі сторони ворога 13.01.2023 по позиціям 5 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 відбувались наступні: о 17:17- 17:18 скидання боєприпаса по 5 механізованої роти (ВП«КУБА») курс Копані-Оріхів Пологівського району Запорізької області 1-боєкомплект; о 20:26-21:04 артилерійський обстріл з села Роботине Пологівського району Запорізької області по 5 механізованої роти (Пд.Оріхів), 16-пострілів.

З витягу із Журналу бойових дій роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 відомо, що 13.01.2023 зафіксовані обстріли були наступні: о 20:37 по розташуванню позицій «ЗМІЙ», «КУБА» обстріли здійснювались противником із застосуванням артилерії (танку) та кидання ВОГів з південного напрямку (с. Роботине Пологівського району Запорізької області, с.Копані Пологівського району Запорізької області).

Таким чином, травмування, отримане солдатом ОСОБА_1 13.01.2023, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу НОМЕР_3 Механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , не підтверджено, оскільки доповіді про обстріли та травмування в зазначений час старшим солдатом ОСОБА_1 не здійснювались. Також в медичних документах вказано не правильно дату, а саме, 14.01.2023 та міно-вибухова травма не є основним діагнозом для лікування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 №5595 «Про результати проведення службового розслідування по факту встановлення обставин отримання поранення старшим солдатом ОСОБА_1 » службове розслідування завершено.

Визнано, що колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 старший солдат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не отримував травмування під час виконання бойових завдань в складі підрозділу НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 13.01.2023.

Позивач, вважаючи протиправним наказ відповідача від 23.10.2024 №5595 «Про результати проведення службового розслідування по факту встановлення обставин отримання поранення старшим солдатом ОСОБА_1 », дії в частині невидачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яку позивач отримав 13.01.2023 під час виконання своїх службових обов`язків пов`язаних із захистом Батьківщини, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу".

За нормами частини 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Згідно з пунктом 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в реакції чинній на дату отримання поранення (травми) позивачем) на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Законом від 02.05.2023 № 3080-IX, який набрав чинності 28.05.2023, внесено зміни до статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: у частині другій слова "довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію)" замінено словами "довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)"; а після частини другої доповнено новою частиною такого змісту:

"Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва)".

У зв`язку з цим частину третю визначено вважати частиною четвертою, яку викладено в такій редакції:

"У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України";

Доповнено частиною п`ятою такого змісту: "У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України".

Відтак, проведення службового розслідування не є обов`язковим для надання військовослужбовцю довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), позаяк не вимагається наведеними вище приписами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

За змістом пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану" метою законопроекту є удосконалення питань оформлення військовослужбовцям довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) як за результатами проведення відповідного розслідування (службового чи спеціального), так і без його проведення, а також удосконалення питань оформлення та направлення медичних та інших документів між військовими частинами та закладами охорони здоров`я.

За наведених обставин до спірних правовідносин застосовні положення статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону № 3080-IX.

Як визначено пунктом 21.25 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення №402), для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (засвідчені копії документів): (...) довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво).

Формою довідки про обставини травми, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України передбачено, що її підписує командир військової частини.

Отже, довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) потрібна зокрема для проходження військовослужбовцем військово-лікарської комісії та встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач 13.01.2023 (на протязі доби) знаходився на бойовій позиції в складі сил та засобів військової частини НОМЕР_1 та виконував бойове завдання, пов`язане із забезпеченням заходів національної безпеки та оборони, відсічі стримуванні збройної агресії російської федерації. Наявні в матеріалах службового розслідування витяги з журналів бойових дій свідчать про те, що на бойову позицію, на якій знаходився позивач, здійснювалось вогневе ураження противника із застосуванням артилерії (танку) та скиданням ВОПів 13.01.2023 о 20:37 год. Довідка форми 100 від 14.01.2023 свідчить про те, що позивачем 13.01.2023 приблизно о 20:00 год. отримано закриту черепно-мозкову травму, акуботравму, порушення нічного зору.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та провів службове розслідування всупереч норм статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції Закону № 3080-IX.

Більше того, при вирішенні цього спору суд враховує, що службове розслідування проводилось, крім іншого на підставі Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608.

При цьому зважаючи на встановлені обставини суд вважає за доцільне вказати про наступне.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608), цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк (пункт 4 розділу VІ Порядку № 608).

Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу VІ Порядку № 608 акт службового розслідування разом з усіма матеріалами оформлюється окремою справою або долучається до документів відповідної номенклатурної справи.

Враховуючи вищенаведені норми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що службове розслідування стосовно військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів, на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608, проводиться у випадках не виконання (неналежного виконання) ними своїх службових обов`язків або вчинення правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дій (бездіяльності) які призвели до завдання шкоди державі, та призначається таке розслідування письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Однак, відповідачем не надано та матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо вчинення позивачем будь-якого дисциплінарного правопорушення. Службове розслідування було проведено для встановлення обставин поранення/бойового травмування позивача. За таких обставин, відповідач безпідставно призначив службове розслідування стосовно позивача.

Відтак, за наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 за №5595 від 23.10.2024 "Про результати службового розслідування стосовно обставин бойового травмування старшим солдатом ОСОБА_1 " є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів також враховує, що відповідачем не спростовується та обставина, що позивач 13.01.2023 дійсно виконував бойове завдання, пов`язане із забезпеченням заходів національної безпеки та оборони, відсічі стримуванні збройної агресії російської федерації в районі м. Оріхів Запорізької обл. Пологівського р-ну.

Як стверджує позивач, 13.01.2023 внаслідок артилерійського та мінометного обстрілу завданого військами противника, він отримав вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Отримання травми зокрема, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які разом з позивачем проходили військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 та були відряджені до сил та засобів військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що отримання травми (поранення, контузії, каліцтва) позивачем пов`язане з його неправомірними діями, недотриманням службової дисципліни тощо, а відповідач про наявність таких обставин у ході судового розгляду не повідомляв.

На переконання колегії суддів, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджено факт отримання позивачем травми 13.01.2023 під час перебування в районах ведення бойових дій та виконання обов`язків військової служби, а тому дії відповідача щодо невидачі позивачу у видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії) відповідно до Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, є протиправними.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачем не зазначено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 в адміністративній справі №280/1751/25,- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2025 в адміністративній справі №280/1751/25,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко