Справа № 280/5846/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Справа № 280/5846/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценка, буд 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69020), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при призначенні пенсії позивачу його заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до довідки про заробітну плату ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02 за період з березня 1996 по червень 2000 з часу призначення пенсії, враховуючи різницю, що вже була виплачена.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу стало відомо, що при обчисленні розміру пенсії не було враховано заробітну плату за періоди роботи до 01.07.2000 згідно із наданою позивачем довідкою від 14.01.2014 №01/02, виданою ТОВ «РМСП «Газоочистка». Вказана довідка не врахована, оскільки підприємство з 05.11.2010 знаходиться в стані припинення, а фактичне місце перебування не встановлено. Проте позивач вважає, що вчинювана відповідачем бездіяльність щодо незарахування заробітної плати суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності дій і рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправною.

Ухвалою від 14.07.2025 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

Відповідно до ухвали від 14.07.2025 позивачу необхідно було у встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви надати до суду: заяву про поновлення строку звернення до суду із цим позовом із доказами поважності таких причин щодо періоду з 17.02.2014 по 07.01.2025.

Копію ухвали від 14.07.2025 було доставлено до електронного кабінету представника позивача 14.07.2025 о 18:01.

Станом на 29.07.2025 недоліки позову позивачем не усунені, будь-яких заяв чи клопотань від позивача (його представника) до суду на надійшло.

Ухвалою судді від 29.07.2025 позовну заяву в частині позовних вимог за період з 17.04.2014 по 06.01.2025 було повернуто позивачу через пропуск строку звернення до суду.

Ухвалою від 29.07.2025 відкрито провадження у справі в частині позовних вимог за період з 07.01.2025 по 07.07.2025. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.08.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що чинним законодавством передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. У ГУ ПФУ в Запорізькій області немає можливості провести перевірку достовірності видачі довідки первинними документами, а отже немає підстав для врахування довідки від 14.01.2014 №01/02 про заробітну плату для обчислення пенсії. Виходячи із викладеного вважає, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 17.02.2014 отримуєте пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

04.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою з приводу не врахування при обчисленні пенсії заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до довідки про заробітну плату ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02 за період з березня 1996 по червень 2000.

Відповідачем листом від 10.04.2025 №5857-5897/Г-02/8-0800/25 повідомлено позивача, що з метою підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами був зроблений запит до Управління контрольно-перевірочної роботи для здійснення перевірки довідки ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02 про заробітну плату за періоди роботи з березня 1996 по червень 2000. Оскільки, вищезазначене підприємство з 05.11.2010 знаходиться в стані припинення, а фактичне місце перебування не встановлено, не має можливості провести перевірку достовірності видачі довідки первинними документами.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає таке.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом частини третьої статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року, а, починаючи з 1 липня 2000 року, індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку №22-1 заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 1 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в додатку 1 Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 17 Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі №341/1132/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/1 від 24.06.2021 у справі №233/179/17, від 26.10.2022 у справі №808/1735/18 та інших.

Жодних дефектів форми та/або змісту у наданій позивачем довідці від 14.01.2014 №01/02, виданою ТОВ «РМСП «Газоочистка», відповідачем не встановлено.

Додатково суд зазначає, що згідно підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З наведених норм права слідує, що перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні пенсії.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, від 21.02.2020 у справі №291/99/17, від 03.06.2021 у справі №127/8001/17 та від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а.

До того ж, у постанові від 12.04.2021 у справі №219/4550/17 Верховний Суд виклав наступний правовий висновок: «… посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні».

У довідці ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02 вказано, що вона видана на підставі особових рахунків, вона засвідчена печаткою, містить відомості про фактичну суму заробітної плати позивача за період з березня 1996 по червень 2000, і підстав для направлення її на перевірку у відповідача не було.

Таким чином, відповідачем з формальних підстав не була врахована вищевказана довідка.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom №44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Також, суд вважає за потрібне наголосити, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Це, зокрема, зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України».

Також, аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16, від 11 лютого 2020 року у справі №816/502/16, від 16 червня 2020 року у справі №756/6984/16-а та від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.

Відповідач правомірність своїх дій належними та допустимими доказами не довів.

Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача є обґрунтованими.

Проте, в зв`язку з тим, що ухвалою судді від 29.07.2025 позовну заяву в частині позовних вимог за період з 17.04.2014 по 06.01.2025 було повернуто позивачу через пропуск строку звернення до суду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Вельможко Анни Ігорівни (вул. Яценка, буд 4-а, оф. 42, м. Запоріжжя, 69020), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 його заробітної плати до 01.07.2000 згідно із довідкою ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 07 січня 2025 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000, відповідно до довідки про заробітну плату ТОВ «Ремонтно-монтажне спеціалізоване підприємство «Газоочистка» від 14.01.2014 за №01/02 за період з березня 1996 по червень 2000 року, враховуючи різницю, що вже була виплачена.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «12» грудня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль