Справа № 592/18172/25
Суддя: Корольова Г. Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/284/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючої судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., представника позивача Нагорного В.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

10.11.2025 року позивач через свого представника адвоката Нагорного В.Б. звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, визнати протиправною та скасувати постанову №Х 10/25-81 від 20.10.2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн за порушення ч.3 ст.210 КУпАП.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення №Х 10/25-81 від 20.10.2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 в резолютивній частині постанови було вказано: «гр. ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч)». В описовій частині оскаржуваної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було зазначено, що 10.10.2025 року о 21.40 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи згідно висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 за станом здоров`я обмежено придатним до військової служби, до 05.06.2025 включно не виконав обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 №3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487. За таких обставин, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, обставини справи фактично не були досліджені, постанова в резолютивній частині не містить даних про вчинене правопорушення, а справа розглядалась без його участі під час його непрацездатності через лікарняний, про що належним чином було повідомлено відповідача.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні представник позивача Нагорний В.Б. позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду справи, відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову не надано.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, дійшов таких висновків.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 20.10.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 була винесена постанова щодо позивача ОСОБА_1 , в якій зазначено, що 10.10.2025 року о 21.40 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи згідно висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 за станом здоров`я обмежено придатним до військової служби, до 05.06.2025 включно не виконав обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21.03.2024 №3621-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», підпункту 4 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Підставою для винесення вищезазначеної постанови став протокол складений 10.10.2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно протоколу розгляд адміністративної справи призначався о 17.00 на 20.10.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 в кабінеті 11.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У даному випадку, представником позивача - адвокатом Нагорним В.Б. було належним чином проінформовано ІНФОРМАЦІЯ_6 про перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період з 15 по 29 жовтня 2025 року із зазначенням номерів висновків про непрацездатність, що підтверджується копіями повідомлень.

Проте постанова, що оскаржується винесена 20.10.2025 року за відсутності позивача ОСОБА_1 .

Частина 3 ст.210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період.

Норма ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить доказів того, що ОСОБА_1 були направлені повістки (виклики) або вручено направлення на проходження ВЛК. Крім того, у вказаній постанові не зазначено, відповідно до якого саме висновку позивач мав статус обмежено придатного, у зв`язку з чим у нього виник обов`язок пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби до 05.06.2025 року.

Також суд звертає увагу на невідповідність змісту оскаржуваної постанови, зокрема, у мотивувальній її частині зазначено, що ОСОБА_1 винив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, при цьому в резолютивній частині оскаржуваної постанови останнього визнано винним у «вчиненні штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн».

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з недоведенням відповідачем правомірності свого рішення, неспростуванням належними доказами доводів позивача, викладених у позові, суд вважає недоведеною провину позивача в інкримінованому правопорушенні, яка фактично прирівняна до доведеної невинуватості цієї особи, та приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 5, 6, 77, 139, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №Х 10/25-81 від 20.10.2025 року, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу 17 000 грн, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Галина КОРОЛЬОВА