Справа № 466/10456/25
Суддя: Федорова О. Ф.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Волянська Н.В.

склад учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шумелда Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шумелди Руслани Романівни до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №12/03 у справі про адміністративне правопорушення від 23.10.2025 року, -

встановив:

11.11.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шумелда Руслана Романівна звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №12/03 у справі про адміністративне правопорушення від 23.10.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою №12/03 від 23.10.2025 року, адміністративною комісією при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн за порушення правил благоустрою (самовільне захоплення територій), що передбачено ст. 152 КУпАП.

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови, вказано протокол №45-3 від 24.09.2025 року про порушення ст. 152 КУпАП, за порушення п. 14.1.31. Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, складений Офісом агломерації та розвитку громад Львівської міської ради.

В протоколі вказано про порушення п. 14.1.31. Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, а саме: самовільне захоплення території (частини території) об`єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, шляхом встановлення огорожі за адресою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, на якій по межі є огорожа, а також розташовані на ній будівлі і споруди, належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Огорожа існувала ще до придбання земельної ділянки ОСОБА_2 (померлий чоловік позивача).

Будівництво проводилось у 2008- 2009 роках на підставі проекту, розробленого у 2008 році, що передбачав встановлення огорожі. Із часу завершення будівництва огорожа не змінювалась.

Звертає увагу, що Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади, затверджені ухвалою Львівської міської ради №5766 від 19.12.2024 року, оприлюднено 26.12.2024 року, а тому вони не розповсюджують своєї дії на правовідносини, що виникли за 16 років до їх прийняття.

21.10.2025 року через ЦНАП позивач ОСОБА_1 подала обґрунтовані письмові пояснення щодо складеного протоколу. Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, пояснення не розглянуті та не враховані.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення, закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути судовий збір із відповідача на користь позивача.

28.11.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Мончук Владислава Олександровича на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що згідно з рішенням Брюховицької селищної ради від 10.09.2015 року №684, буластворена комісія щодо законності використання земель комунальної власності.Додатком до цього рішення є план-схема, відповідно до якої земельна ділянка на якійвстановлені огородження по вул. Сухомлинського, 2, є землею комунальноївласності. Постанова адміністративної комісії прийнята із з`ясуванням всіх обставин справи та на підставі належних та переконливих доказів, що були у матеріалах адміністративної справи.

01.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шумелди Руслани Романівни на відзив, у якій вона просила позов задовольнити. Зазначила, що самовільне захоплення території (частини території), з огляду на приписи ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не є порушенням державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Самовільне захоплення території (частини території), за встановлених законом підстав та наявності належних та допустимих доказів, може класифікуватись за ст. 53-1 КУпАП.

Офіс агломерації та розвитку громад, посадовою особою якого складено протокол, не наділений повноваженнями на здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Посадова особа, яка склала протокол не є державним інспектором з державного контролю за використанням та охороною земель.

Належність земельної ділянки за адресою: м. Брюховичі, вул. Сухомлинського, 2, до земель комунальної власності спростовується доданими до позовної заяви витягами з реєстру речових прав.

Позивач ОСОБА_1 не отримувала запрошення на засідання адміністративної комісії.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання:

- позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі.

- представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Мончук Владислав Олександрович не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні:

- представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шумелда Руслана Романівна підтримала та просила задовольнити позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що:

Відповідно до копії Протоколу №45-3 про адміністративне правопорушення від 24.09.2025 року, складеного Офісом агломерації та розвитку громад Львівської міської ради, ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю призвела до самовільного захоплення території об`єкта благоустрою ЛМТГ шляхом влаштування огороджень за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією Постанови №12/03 про накладення адміністративного стягнення від 23.10.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 призвела до самовільного захоплення території об`єкта благоустрою ЛМТГ шляхом влаштування огородження, чим порушила п. 14.1.31 Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 19.12.2024 року №5766. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1360 грн.

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року, ОСОБА_1 належить частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0033.

Згідно з копією Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 30.01.2023 року, на підставі заповіту, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0033.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №321438543 від 30.01.2023 року, ОСОБА_1 є власником частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0033.

Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №321438576 від 30.01.2023 року, ОСОБА_1 є власником частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0033.

Відповідно до копії трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» R93, 04.11.2025 року ОСОБА_1 отримала поштове відправлення Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Згідно з копією Вимоги №57/3 Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради №38-вих-131762 від 12.09.2025 року, ОСОБА_1 заявлено вимогу в термін до 23.09.2025 року звільнити територію ЛМТГ від огороджень (поруч ділянки з кадастровим номером :01:001:0033) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії запрошення, Адміністративна комісія при Шевченківській районній адміністрації повідомила ОСОБА_1 про необхідність з`явитись на засідання комісії 23.10.2025 року о 10:00 год.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України, право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», державний контроль за дотриманням законодавства у сфері благоустрою території населених пунктів здійснюється місцевими державними адміністраціями.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 1, 4, 6, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у: порушенні встановлених норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів; порушенні правил благоустрою територій населених пунктів; самовільному зайнятті території (частини території) об`єкта благоустрою населеного пункту.

Статтею 152 КУпАП встановлено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері благоустрою.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Суб`єкт адміністративного правопорушення є громадяни та посадові особи.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Відповідно до п.п. 14.1.31. п. 14.1. Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, відповідно до п. 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» накладаються стягнення, передбачені ст. 82 та ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) за порушення вимог цих Правил, а саме за самовільне захоплення території (частини території) об`єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади.

Згідно з абз. 16 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, уповноваженим органом не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано у розпорядження суду належних доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. На думку суду, долучена до відзиву фототаблиця та копія картографічного документа, є неналежними доказами, оскільки такі документи не містять необхідних та достатніх відомостей, за допомогою яких можна було б встановити факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідачем не доведено, факту встановлення позивачем огородження поза межами земельної ділянки, яка перебуває у приватній власності останньої, а саме: на території об`єкта благоустрою Львівської міської територіальної громади, що свідчило б про самовільне захоплення території об`єкта благоустрою, та як наслідок наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23- рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначено у пункті 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/13 52/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Частиною 1 статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 90, 139, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, ст. ст. 152, 245-247, 251, 268, 278, 280, 293 КУпАП, ст. ст. 19, 55, 62 Конституції України, -

ухвалив:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шумелди Руслани Романівни до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови №12/03 у справі про адміністративне правопорушення від 23.10.2025 року - задовольнити.

Постанову №12/03 у справі про накладення адміністративного стягнення від 23.10.2025 року адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 /двадцять/ копійок.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено 12.12.2025 року у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місцепроживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, , місцезнаходження: 79047, м. Львів, вул. Липинського, буд. 11.

Суддя О. Ф. Федорова