Справа № 640/34282/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Фукс Анни Василівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АМСТРУД до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю АМСТРУД звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області та Державної податкової служби України, у якому просило суд:
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 16 липня 2021 року №15008/10-36-07-16 та від 16 липня 2021 року №15009/10-36-07-16.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТРУД" судовий збір у розмірі 22700,00 грн. (двадцять дві тисячі сімсот грн. 47 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

23.10.2024 на адресу суду від представника позивача, адвоката Фукс Анни Василівни, надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 відкладено вирішення питання про розгляд заяви адвоката Фукс Анни Василівни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до повернення матеріалів справи до Київського окружного адміністративного суду з Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 у цій справі залишено без змін.

Додатковою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТРУД" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2025 рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 02.04.2025 залишено без змін додаткову постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.02.2025.

12.11.2025 матеріали адміністративної справи №640/34282/24 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та були передані судді Дудіну С.О. для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 встановлено для відповідачів п`ятиденний строк для надання до суду письмової заяви з висловленням своєї позиції щодо поданої заяви про ухвалення додаткового рішення.

09.12.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від відповідачів надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат на правову допомогу (документи сформовані в системі "Електронний суд" 21.11.2025).

Згідно з частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи наведену норму, вирішення питання про постановлення додаткового рішення у цій справі здійснюється судом у порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про стягнення відповідних судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 143 якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положенням частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

З наведеної норми вбачається, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, розподілу підлягає навіть кредиторська заборгованість позивача перед адвокатом зі сплати витрат на професійну правничу допомогу, надання якої підтверджується відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85211544) та постанові від 20.12.2019 у справі №903/125/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504028).

Відповідно до положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі №810/4749/15 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 76397938).

При цьому, з імперативних положень частини шостої статті 134 КАС України вбачається, що зменшити розмір витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність суд може виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про це. Отже, за відсутності такого клопотання суд не може надавати оцінку співмірності витрат на правничу допомогу за власною ініціативою, а лише перевіряє, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі №520/1849/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 86504176).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі Закон №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076).

Статтею 19 Закону №5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону №5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 10.06.2024 між Адвокатським бюро Анни Фукс (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМСТРУД" (Клієнт) було укладено договір про надання правничої допомоги №10/06/24-1, за умовами якого бюро зобов`язалося надати клієнту правову допомогу, пов`язану з підготовкою документів та представництвом інтересів клієнта в усіх органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, у судах загальної юрисдикції та, у випадку необхідності - в Київському окружному адміністративному суді, Шостому апеляційному адміністративному суді, Верховному суді, зокрема у справі №640/34282/21.

Згідно з пунктом 2.1 договору за домовленістю сторін вартість послуг по веденню справи та представництву інтересів клієнта в суді погоджується сторонами в Додатковій угоді.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору №10/06/24-1 від 10.06.2024 про надання правничої допомоги від 13.09.2024, на виконання пункту 2.1 Договору сторони погодили, що вартість послуг по веденню справи та представництву інтересів клієнта у справі №640/34282/21 в Київському окружному адміністративному суді складає 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок), які сплачуються не пізніше 3-х (трьох) банківських днів з моменту винесення рішення Київського окружного адміністративного суду за реквізитами вказаними в Договорі.

Представником позивача додано до матеріалів справи акт надання послуг №4 від 13.09.2024, з якого вбачається, що бюро надало позивачу наступні послуги:

- надання правничої допомоги згідно Договору №10/6/24-1 від 10.06.2024.

Відповідно до платіжної інструкції №2216 від 17.09.2024 позивачем було сплачено у повному обсязі вартість послуг надання правничої допомоги згідно договору №10/06/2024-1 від 10.06.2024.

ГУ ДПС у Київській області та ДПС України, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначили, що заявлена вартість наданих послуг є необґрунтованою та неспівмірною зі складністю справи; матеріали справи не містять значного обсягу документів. Представником позивача не надано інших аргументів, окрім тих, що вже були озвучені під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Також, відповідачі звертають увагу, що акт надання послуг №4 від 13.09.2024 по договору про надання правничої допомоги №10/06/24-1 від 10.06.2024 не містить детального опису наданих послуг.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000000,00 грн. на предмет їх співмірності на підставі заявленого відповідачем клопотання, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄРСР - 91919350) зауважив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний суд у постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 зазначив, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Суд зазначає, що при зменшенні витрат на правову допомогу суд враховує: чи є достатньої складною дана справа; яка кількість епізодів правовідносин підлягала дослідженню та правовому аналізу; чи значний обсяг законодавства регулює правовідносини, що склалися; чи наявна та чи є усталеною практика розгляду судами подібних спорів; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20.

Враховуючи вказане, суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є два рішення контролюючого органу - Головного управління ДПС у Київській області, правомірність яких дослужується судом під час нового розгляду після скасування Верховним Судом рішень судів попередніх інстанцій. При цьому переважна більшість доказів була зібрана ще під час первинного розгляду справи в суді (7 томів з 9 наявних), а адвокатом Фукс Анною Василівною було укладено з позивачем договір про надання правничої допомоги вже на стадії нового розгляду справи.

Практика розгляду спорів зазначеної категорії є досить поширеною та сталою, що не потребує значних зусиль для розв`язання цієї справи.

За наслідками здійсненої оцінки розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 134 КАС України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

Суд зазначає, що дана справа не є достатньо складною в порівнянні з розміром витрат (1000000,00 грн.) та по суті стосувалася надання оцінки правомірності дій контролюючого органу при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень.

На підставі цього, проаналізувавши надані докази, враховуючи критерій співмірності, обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку щодо необхідності зменшення заявленої суми судових витрат на правову допомогу та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу зі 1000000,00 грн до 40000,00 грн, що є співмірним з обсягом наданої правничої допомоги під час розгляду справи в суді.

При цьому суд враховує розмір присудженої судом апеляційної інстанції суми правничої допомоги на рівні 20000,00 грн. з 50000,00 грн., які просив представник, тобто у розмірі 40% від первинно заявленої суми, у зв`язку з чим суд вважає, що стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40000,00 грн., тобто на рівні 40% від первинно заявленої суми, є пропорційним та узгоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з цим, керуючись принципами добросовісності, справедливості та розумності, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву представника позивача та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

Таким чином, заява адвоката Фукс Анни Василівни про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Заяву адвоката Фукс Анни Василівни про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №640/34282/21 - задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМСТРУД" (ідентифікаційний код 39865269, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м.Бровари(з), вул.Шевченка, буд.10А) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн. (сорок тисяч грн 00 коп) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797; місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул.Святослава Хороброго, 5-а).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Суддя Дудін С.О.