Справа № 400/2510/25
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2510/25

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Дерев`янко Л.Л.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту:22.09.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області про:

- визнання рішення про припинення виплати пенсії та стягнення надмірно виплаченої пенсії ГУПФ України в Миколаївській області від 29 грудня 2021 року №723/0401 неправомірним;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області поновити виплату нарахування пенсії за віком та виплатити ОСОБА_1 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, з урахуванням заборгованості, що виникла з січня 2022 року, виплатити за минулий час, без обмеження будь-яких строком з нарахування компенсації втрати частини доходів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що їй як внутрішньо переміщеній особі було призначено пенсію за віком, нарахування якої згодом було припинено в зв`язку з отриманням органами Пенсійного фонду України від управління пенсійного фонду в м. Феодосії на тимчасово окупованій території республіки Крим листа, в якому повідомлялось, що позивачка є отримувачем пенсії за віком в зазначеній установі. Позивач вважала, що відповідач протиправно використав відомості акту, виданого незаконним органом, створеним на тимчасово окупованій території. Також, позивач наполягала, що їй, як громадянці України та внутрішньо переміщеній особі, пенсія на інших підставах не призначалась.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в 2021 році позивачу було призначено пенсію за віком на підставі її заяви, в якій зазначено, що пенсія на іншій підставі не призначалась. Водночас, відповідач зазначав, що "на запит Головного управління від 17.06.2021 №1400-0206-10/40715 надійшла відповідь "Державної установи - управління Пенсійного фонду російської федерації в м. Феодосії Республіки Крим" - тимчасово окупована територія України від 23 липня 2021 року, яка зареєстрована 23 грудня 2021 року за вх.№3419/10, із підтвердженням факту, що ОСОБА_1 є одержувачем страхової пенсії по старості з 01 січня 2015 року". Відтак, за висновком відповідача, позивач при поданні заяви про призначення пенсії зазначила відомості, які не є дійсними, що є підставою для припинення виплати пенсії. Також, відповідач повідомив суд, що ОСОБА_1 зверталась із заявою від 02 грудня 2023 року №18363 через ВЕБ щодо поновлення виплати пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV). За результатами розгляду цього звернення 04 грудня 2023 року ГУПФ України прийнято рішення №02 про відмову в поновленні виплати пенсії згідно заяви від 02 грудня 2023 року, оскільки заява подана через ВЕБ портал, а не особисто, як передбачено Порядком 22-1.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ в Миколаївській області 723/0401 від 29 грудня 2021 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 14 вересня 2024 року відповідно до норм Закону №1058-ІV.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою, до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-4 "Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за №804/25581, внутрішньо переміщені особи подають заяви з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі Постанова 637);

- Рішенням ГУПФ України в Миколаївській області від 25 червня 2021 року (на протязі 10 днів) ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, починаючи з 17 червня 2021 року, на підставі заяви від 17 червня 2021 року та доданих до неї документів. На запит ГУПФ України в Миколаївській області від 17 червня 2021 року №1400-0206-10/40715 надійшла відповідь "Державної установи - управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Феодосії Республіки Крим" - тимчасово окупована територія України від 23 липня 2021 року, яка зареєстрована 23 грудня 2021 року за вх.№3419/10, із підтвердженням факту, що відповідач ОСОБА_1 є одержувачем страхової пенсії по старості з 01 січня 2015 року. Звертаємо увагу суду, що при зверненні з заявою про призначенням пенсії за віком, ОСОБА_1 надала органу, що призначає пенсію відомості, про те, що їй не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, що підтверджується підписом відповідача, в заяві про призначення пенсії від 17 червня 2021 року навпроти запису "Пенсія на іншій підставі не призначалась", що не відповідає дійсності. Відтак, з метою запобігання нецільового використання коштів, відповідно до п.п.1, 5 ч.1 ст. 49 Закону №1058-ІV прийнято рішення ГУПФ України в Миколаївській області від 29 грудня 2021 року №723/04-01 про припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Таким чином, рішення ГУПФ України в Миколаївській області від 29 грудня 2021 року №723/04-01, є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.

Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №4803- від 08 червня 2021 року.

За відомостями трудової книжки позивачки НОМЕР_1 в період з 07 червня 2021 року і дотепер працює в місті Миколаєві.

17 червня 2021 року позивач звернулась з заявою про призначення пенсії за віком, додавши до неї, серед іншого, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. В розділі заяви "Пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати" позивачем зазначено "не призначалась".

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва №02 від 25 червня 2021 року позивачу призначено пенсію за віком в розмірі 3 466,94 грн.

Рішенням ГУПФ України в Миколаївській області від 29 грудня 2021 року №723/04-01 виплату пенсії за віком ОСОБА_1 припинено.

В рішенні зазначено, що його прийнято в зв`язку з одержанням службової записки від Управління пенсійного забезпечення ГУПФ України в Миколаївській області, так як особа є отримувачем пенсії за віком з 01 січня 2015 року в державній установі управління пенсійного фонду в м. Феодосії на тимчасово окупованій території республіки Крим, лист від 26 серпня 2021 року №22680/07-29. Правовою підставою рішення зазначено п.5 ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

В матеріалах справи є звернення позивача до органів Пенсійного фонду України щодо поновлення виплату пенсії, які залишились без задоволення.

Так, рішенням ГУПФ України у Донецькій області №02 від 04 грудня 2023 року у поновленні пенсії відмовлено в зв`язку з неналежним поданням заяви (через ВЕБ портал, а не особисто).

Листом №3055-2551/М-02/8-1400/25 від 27 лютого 2025 року відповідач роз`яснив позивачу, що прийняття рішення про поновлення виплати пенсії можливо за умови надання сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позиція відповідача, висловлена у листуванні з позивачкою щодо поновлення виплати пенсії, а саме в листі №3055-2251/М-02/8-1400/25 від 27 лютого 2025 року, щодо того, що поновлення виплати пенсії можливо за умови надання сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, є не розсудливою з огляду на загальновідому обставину щодо припинення соціальних, політичних, дипломатичних та інших зв`язків між України та РФ, в результаті збройної агресії останньої, що унеможливлює отримання будь-яких офіційних документів від установ РФ.

Враховуючи недоведення відповідачем існування обставин, які б могли свідчити про наявність належних підстав для припинення виплати пенсії позивачу, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення ГУПФ України Миколаївській області №723/0401 від 29 грудня 2021 року і його скасування.

Вирішуючи питання щодо періоду, з якого слід поновити виплату пенсії, суд враховує заяву позивачки від 19 червня 2025 року, якою вона просила здійснити таке поновлення з 14 вересня 2024 року.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, Постанови Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-VII (далі Закон №1207-VII) Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Частинами 1-2 ст. 4 Закону №1207-VII передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

У відповідності ч.1 ст. 17 Закону №1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Статтею 18 Закону №1207-VII закріплено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VІІ (далі Закон №1706-VІІ) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно ст. 4 Закону №1706-VІІ, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону №1706-VІІ, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 (далі Порядок №509). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Отже, умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Відповідно до п. 6 Порядку №509 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Приписами ст. 5 Закону №1058-IV встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Таким чином, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частиною 1 ст. 47 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 49 Закону №1058-IV передбачено випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1.1 Постанови Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 №22-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок №22-1), заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно п.2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, електронна пенсійна справа - сукупність інформації, яка обробляється на базі централізованих інформаційних технологій у формі електронних даних для забезпечення призначення/перерахунку та виплати пенсій, формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, "Про електронні довірчі послуги" та Про захист персональних даних, включаючи обов`язкову інформацію про паспортні дані пенсіонера та його місце проживання; копії документів, на підставі яких призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання, допомогу на поховання тощо) та проводиться її виплата; іншу інформацію, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати з часу її призначення до закриття пенсійної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУПФ України в Миколаївській області листом №3055-2251/М-02/8-1400/25 від 27 лютого 2025 року, щодо того, що поновлення виплати пенсії можливо за умови надання сформованої належним чином пенсійної справи, в тому числі з документами про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, є не розсудливою з огляду на загальновідому обставину щодо припинення соціальних, політичних, дипломатичних та інших зв`язків між України та РФ, в результаті збройної агресії останньої, що унеможливлює отримання будь-яких офіційних документів від установ РФ.

Підставою відмови слугувало те, що, у зв`язку з військовою агресією РФ та введенням в Україні воєнного стану, неможливо витребувати пенсійну справу позивача.

Механізм виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії та соціальні послуги від пенсійного фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації (далі особи) визначає Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №234 (далі Порядок №234).

Згідно п.3 Порядку №234, особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Пунктом 4 Порядку №234 передбачено, що територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ч.1 ст. 49 Закону №1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

У свою чергу, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст. 49 цього Закону).

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій який наведений у ст. 49 Закону №1058-IV, наявність яких у справі, що розглядається, встановлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу є протиправним, оскільки заява про поновлення пенсії громадянам України, які проживали та набули права на пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі до тимчасової окупації цієї території, а згодом змінили місце проживання та зареєструвалися на підконтрольній території України, може розглядатися органами Пенсійного фонду України на загальних підставах.

Аналогічні висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 30 січня 2024 року у справі №320/424/23.

Також, колегія суддів зазначає, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у поновлення виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.