Справа № 460/18243/25
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Рівне №460/18243/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 без встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017, та її умовному розрахунку із застосуванням "двоскладової формули" розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та в зарахуванні до загального страхового стажу періоду її роботи із 01.01.2004 по 31.12.2020 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 без застосування розрахунку, передбаченої ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відновивши їй із 30.03.2025 (в межах 6 місячного строку звернення до суду) набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку (заробітної плати для обчислення пенсії, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017), зарахувавши до загального страхового стажу період її роботи із 01.01.2004 по 31.12.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Мотивуючи вимоги позову зазначала, що з 04.06.2008 вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір якої визначено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Обчислений добровільно відповідачем загальний страховий стаж на дату подання позовної заяви склав понад 54 роки.

На переконання позивача, незважаючи на особливий порядок обчислення доплати до пенсії за понаднормативний стаж потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС відповідач всупереч своєму обов`язку, з дня призначення пенсії за віком не виплачує ОСОБА_1 встановлену Законом доплату до пенсії за понаднормативний стаж понад 15 років (виходячи із середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії), вважаючи, що відповідна надбавка як з дня призначення пенсії, так і по сьогодні повинна обчислюватись та виплачуватись їй за правилами, встановленими Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (виходячи із прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а мінімальний страховий стаж для обчислення її пенсії повинен становити понад 20 років.

Позивач також вказала, що із листа Пенсійного органу від 28.08.2025 №1700-0202-8/64115 нею встановлено, що період її роботи з 01.01.2004 по 31.12.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги всупереч ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зараховано в подвійному розмірі.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим, звернулась до суду із позовною заявою.

Ухвалою суду від 07.10.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення її недоліків.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою суду від 10.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини неможливості подання відзиву суду не повідомив. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив і врахував таке.

Протоколом від 17.07.2008 №12213 підтверджується, що позивачу з 04.06.2008 призначено пенсію за віком. Протокол містить ознаку позивача «потерпілий від ЧК категорії 3», а загальний страховий стаж склав повний 41 рік.

Із розрахунку загального страхового стажу вбачається, що період роботи в психіатричному закладі, Обласній психіатричній лікарні с. Орлівка з 02.01.1991 по 31.12.2003 зарахований до загального страхового стажу в подвійному розмірі, а період роботи у вказаній психіатричній лікарні з 01.01.2004 по 31.12.2020 зарахований до стажу роботи за Списком №2 у календарному (одинарному) розмірі.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 21.08.2025 №45 підтверджується перерахунок пенсії позивача. Особливості пенсії ІІІ категорія потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС, зона гарантованого добровільного відселення. Загальний страховий стаж позивача на дату перерахунку пенсії з 01.03.2025 склав 54 роки 5 місяців 8 днів. Доплата за понаднормовий стаж (абз. 2 ч. 1 ст. 28 за 31 рік) 802,74 грн. Період роботи в закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 31.12.2020 зарахований в одинарному (календарному) обчисленні.

На адвокатський запит представника позивача від 15.08.2025 ГУ ПФУ в Рівненській області листом від 21.08.2025 №1700-0202-8/62397 повідомило, що доплата за понаднормовий стаж відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції, чинній до 01.10.2017) до пенсії ОСОБА_1 при призначенні пенсії не нараховувалася та відповідно не виплачується.

Листом від 28.08.2025 №1700-0202-8/64115 на адвокатський запит представника позивача від 22.08.2025 повідомив, що страховий стаж ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії становить 54 роки 5 місяців 8 днів (зарахований по 31.12.2020), в тому числі періоди роботи ОСОБА_1 в КЗ Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка з 02.01.1991 по 31.12.2003 зараховано в подвійному розмірі. Відповідач зазначив, що згідно з частиною 4 статті 24 Закону, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (у даному випадку статтею 60 Закону України Про пенсійне забезпечення), крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Зважаючи на викладене, підстав для зарахування до страхового стажу для обчислення пенсії періодів роботи з 01.01.2004 в подвійному розмірі (зокрема, з 01.01.2004 по 31.12.2020) немає.

Вважаючи протиправною бездіяльність Пенсійного органу щодо не встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017, та не зарахування періоду роботи в закладі з надання психіатричної допомоги з 01.01.2004 по 31.12.2020 до загального страхового стажу в подвійному розмірі, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №2262-XII від 09.04.1992, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII у редакції, чинній на день призначення позивачу пенсії 04.06.2008 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Відповідно до абзацу 7 підпункту "ґ" пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

За правилами, встановленими підпунктом «д» пункту 13 Порядку 22-1 при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації та підвищень відповідно надаються такі документи, як документи про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС чи потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для призначення додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

До заяви про призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII позивачем долучалось посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС та довідка органу місцевого самоврядування про період проживання в забрудненій зоні, як підтвердження особливого статусу позивача та право користування пільгами та компенсаціями, визначеними спеціальним законом.

Пунктом 5 листа відповідача від 21.08.2025 №1700-0202-8/62397 підтверджується, що до пенсії з 04.06.2008 (з дати призначення пенсії) встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю як особі, потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 3 відповідно до статті 51 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Копія посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 3, долучена до заяви про призначення пенсії від 27.06.2008.

Відтак, заяви про встановлення позивачу надбавки за понаднормовий стаж при призначенні пенсії ОСОБА_1 не подавалось, позаяк така надбавка встановлювалась відповідачем на підставі поданих пенсіонером та наявних в матеріалах пенсійної справи документів.

Статтею 56 Закону №796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Відтак, суд дійшов висновку, що з дня призначення позивачу пенсії 04.06.2008 у неї виникло право на застосування ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII, зокрема - обчислення пенсії у повному розмірі шляхом збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку.

При цьому, зважаючи на наявність у відповідача документів, які підтверджують особливий статус потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС ще з дня призначення пенсії 04.06.2008 у відповідача виник обов`язок встановлення пенсіонеру надбавки за понаднормовий стаж на спеціальних умовах відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №796-XII.

Як зазначалось судом відповідач повідомив, що розмір надбавки до пенсії позивача за понаднормовий стаж повинен обчислюватись відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-ІV, яким визначено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі потерпілих внаслідок аварії на ЧАЕС до яких позивач належить, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку (а не мінімальної пенсії) за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи 15 років для жінок.

Проте судом встановлено, що нарахування позивачу надбавки за понаднормовий стаж ще з дня призначення пенсії здійснюється відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування її статусу як потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії.

У постановах від 20 лютого 2018 року у справі №287/89/17-а від 29 жовтня 2018 року у справа №565/817/17 від 17 квітня 2019 року у справа №565/939/17 від 15 липня 2021 року у справі №565/787/17 обставини яких є аналогічними до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (зокрема й потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС), ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що обчислення розміру пенсії позивача із дня його призначення 04.06.2008 на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має здійснюватися, в тому числі, у спосіб встановлення позивачу доплати до пенсії за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для неї мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Відтак, судом встановлено, що відповідач з 04.06.2008 вчиняє протиправну бездіяльність, яка полягає у обчисленні розміру пенсії позивача без встановлення доплати до пенсії за кожен повний рік стажу роботи понад 15 років шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині бездіяльності відповідача щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду її роботи із 01.01.2004 по 31.12.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд враховує таке.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV від 09.07.2003 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

Відповідно до записів трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 21.02.1979:

1. Запис №9 від 02.01.1991 прийняти на роботу на посаду санітарки по догляду за хворими 6 відділення на період декретної відпустки і відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 в Обласну психіатричну лікарню с. Орлівка (наказ від 02.01.1991 №2к);

2. Запис №10 від 01.12.1997 в зв`язку із реструктуризацією лікарні 6 відділення іменувати 5 психіатричним (наказ від 01.12.1997 №191к);

3. Запис №11 від 01.12.1998 посада пал. санітарки перейменовано на молодшу медичну сестру з догляду за хворими (наказ від 26.02.1998 №10);

4. Запис №12 від 15.12.2008 ОПЛ с. Орлівка перейменовано в КЗ «ОПЛ с. Орлівка» РОР (наказ від 15.12.2008 №33а);

5. Запис №13 від 07.02.2017 звільнити з посади п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін;

6. Запис №14 від 13.02.2017 прийняти на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими 5 відд. на період відсутності ОСОБА_3 (наказ від 02.02.2017 №20к);

7. Запис №15 від 22.03.2019 КЗ «ОПЛ с. Орлівка» РОР перейменовано в Комунальне підприємство «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради (наказ від 22.03.2019 №21);

8. Запис №16 від 31.12.2020 звільнити з посади п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (наказ від 23.12.2020 №961к).

Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття на роботу, місце роботи, найменування посади та накази, на підставі яких позивач прийнята/переведена на таку посаду (роботу).

Із розрахунку загального страхового стажу вбачається, що період роботи ОСОБА_1 зарахований відповідачем по 31.12.2020 (черговий перерахунок пенсії із додаванням стажу) в одинарному розмірі без застосування кратності починаючи з 01.01.2004.

Серед іншого, Пенсійний фонд, у листі від 28.08.2025 №1700-0202-8/64115 фактично підтвердив вказані періоди роботи ОСОБА_1 з 02.01.1991 та не заперечує про їх зарахування до страхового стажу позивача в одинарному розмірі, окрім періоду з 02.01.1991 по 31.12.2003, які зараховано в подвійному розмірі.

Таким чином, як вважає відповідач, період роботи ОСОБА_1 з 02.01.1991 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі, згідно з вимогами статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, а період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2020 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі, відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач не заперечує факт роботи позивача в медичному закладі з надання психіатричної допомоги у спірні періоди.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В силу правового регулювання пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Матеріалами справи підтверджується, що Рівненська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я» (правонаступник Обласної психіатричної лікарні с. Орлівка, Комунального закладу «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради), як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги, і в розумінні статті 60 Закону №1788-ХІІ період роботи особи підлягає зарахуванню до загального страхового стажу в подвійному розмірі.

Матеріали пенсійної справи засвідчують, що періоди роботи позивача з 02.01.1991 по 31.12.2003 в Комунальному закладі «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» зараховано в подвійному розмірі із посиланням на статтю 60 Закону №1788-ХІІ, однак період її роботи в цьому ж закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 31.12.2020 зараховано в одинарному розмірі.

Відповідач у справі не спростував, що Рівненська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я» (яка є правонаступником зазначеного вище закладу), як лікарняний заклад в розумінні статті 60 Закону України №1788-ХІІ є закладом для надання психіатричної допомоги населенню.

Станом на день звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії положення статті 60 Закону №1788-ХІІ в частині, що стосується пільг по обчисленню стажу за роботу в закладі з надання психіатричної допомоги, залишилися без змін, отже, норми чинного законодавства, що регулюють питання пенсійного забезпечення, передбачають пільгове (в подвійному розмірі) обчислення страхового стажу за таку роботу

Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, відмова відповідача зарахувати до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в закладі з надання психіатричної допомоги `я не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 27.04.2023 в справі №160/14078/22, від 08.06.2022 в справі №689/1593/16-а, від 08.06.2022 в справі №510/1593/16-а, від 20.04.2022 в справі № 214/3705/17, від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.

З огляду на вищезазначене, відповідно до статті 60 Закон №1788-ХІІ та пункту 16 "Прикінцеві положення" Закон №1058-IV період роботи позивача в КЗ «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» з 01.01.2004 по 31.12.2020 підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, суд встановив, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача під час призначення позивачу пенсії за віком щодо не зарахування до загального страхового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.12.2020 у подвійному розмірі.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача:

перерахувати пенсію позивача, відновивши їй із 30.03.2025 (в межах 6 місячного строку звернення до суду) набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017).

перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з 30.03.2025 , зарахувавши до загального страхового стажу (з якого обчислюється пенсія) період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2020 в закладі з надання психіатричної допомоги в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 без встановлення набутої при призначенні пенсії доплати до пенсії за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції, чинній до 11.10.2017.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , відновивши їй із 30.03.2025 набуту при призначенні пенсії за віком доплату до пенсії за понаднормовий стаж як потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС в розмірі 1 проценту заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній до 11.10.2017).

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яка полягає у зарахуванні до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи із 01.01.2004 по 31.12.2020 без застосування подвійного розміру, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.03.2025, зарахувавши до загального страхового стажу період роботи із 01.01.2004 по 31.12.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 1 937,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, )

Суддя В.В. Щербаков