Справа № 380/3906/25
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/3906/25 пров. № А/857/35562/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ільченко А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні Надра на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року (суддя Морська Г.М., ухвалене в м. Львові о 15:09, повний текст складено 04.08.2025) у справі № 380/3906/25 за адміністративним позовом першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні Надра про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2025 року Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Департаменту архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні надра" (надалі відповідач, ТзОВ «Будівельні надра») та з наведених в ньому підстав просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельні надра укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (надалі Департамент) охоронний договір щодо пам`ятки історії місцевого значення складові частини Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв - Опорний пункт Північ (група Лиса гора), охоронний № 2967/4-Лв, Опорний пункт Захід (група Лиса гора), охоронний № 2967/5-Лв, та Опорний пункт Схід (група Лиса гора), охоронний № 2967/6-Лв, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 року позов задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельні надра» укласти з Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації охоронний договір щодо пам`ятки історії місцевого значення складові частини Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв - Опорний пункт Північ (група Лиса гора), охоронний № 2967/4-Лв, Опорний пункт Захід (група Лиса гора), охоронний № 2967/5-Лв, та Опорний пункт Схід (група Лиса гора), охоронний № 2967/6-Лв, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 в межах земельних ділянок, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельні надра" на праві приватної власності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач - ТзОВ «Будівельні надра», подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 01.08.2025 року та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що укладення охоронюваного договору є одним з останніх охоронюваних заходів, якому передують ряд інших, зокрема визначення, ідентифікація об`єкта охорони та належне його оформлення (ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Апелянт вказує, що наказом Міністерства культури та інформаційної політики України № 189 від 08.06.2022 «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», яким занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України 13 об`єктів, що входять до Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд «Фортеця м.Миколаїв», серед яких, опорні пункти «Північ», «Захід» та «Схід» ( групи «Лиса гора», Львівську обласну військову адміністрацію зобов`язано проінформувати власників об`єктів культурної спадщини про занесення таких до переліку, впродовж 2022-2023 років, провести облікову документацію у відповідність до вимог закону, забезпечити розробку науково-проектної документації з визначення меж та режимів використання пам`яток, забезпечити виготовлення технічної документації та землеустрою щодо встановлення меж територій пам`яток, подання до Держгеокадастру відомостей щодо обмежень, тощо. Необхідність таких заходів для ідентифікації також визначена в ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини», та п.5.9- 5.13 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11 березня 2013 року № 158 і повинна передувати такому заходу, як укладення охоронюваного договору.

Також апелянт вказує, що пунктом 19 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1768, передбачено обов`язкові додатки до охоронюваного договору, зокрема паспорт пам`ятки, технічний паспорт, план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200, тощо, які повинні бути складовою частиною облікової документації.

Апелянт зазначає, що за вказаних обставин покладання обов`язку щодо укладення охоронюваного договору є передчасним. Вказує, що на момент судового розгляду та прийняття оскаржуваного судового рішення, судом не враховано та проігноровано факт невиконання Департаментом архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, як органом охорони культурної спадщини заходів щодо ідентифікації пам`ятки та її обліку проведено не було, належних документів необхідних для укладення охоронюваного договору не виготовлено, що унеможливлює укладення і виконання охоронних договорів щодо пам`ятки історії місцевого значення - складові частини Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв - Опорний пункт Північ (група Лиса гора), охоронний № 2967/4-Лв, Опорний пункт Захід (група Лиса гора), охоронний № 2967/5-Лв, та Опорний пункт Схід (група Лиса гора), охоронний № 2967/6-Лв, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 як відповідачем так і будь-якими іншими суб`єктами. Зазначає, що за вказаних обставин такий договір стане лише формальністю.

Крім цього, апелянт вважає недоведеними належними та допустимими доказами факт знаходження конкретних визначених та ідентифікованих частин Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв - Опорний пункт Північ (група Лиса гора), охоронний № 2967/4-Лв, Опорний пункт Захід (група Лиса гора), охоронний № 2967/5-Лв, та Опорний пункт Схід (група Лиса гора), охоронний № 2967/6-Лв на земельних ділянках відповідача. Суд першої інстанції зробив висновок про розміщення об`єктів спадщини лише на підставі загальних даних відомостей облікової карти, яка є лише однією з складових частин облікової справи на пам`ятки та не дає та не може дати жодного уявлення про об`єкт охорони і точне місце розташування. Так, згідно пункту 13.1 Порядку № 158 на кожну пам`ятку формується облікова справа у паперовій та електронній формі яка повинна містити серед іншого паспорт пам`ятки культурної спадщини; технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки. Саме такі документи ідентифікують точне розміщення пам`ятки чи її складових частин на земельній ділянці.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що всупереч положенням ст.23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та пункту 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойновиявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини № 1768, які покладають обов`язок укладення охоронюваного договору на власника (користувача) пам`ятки чи її (його) частини, в оскаржуваному рішенні суд незаконно надав статус власника та користувача таких пам`яток відповідачу лише на тій підставі, що він являється власником земельних ділянок.

Апелянт зазначає, що відповідач, ТОВ «Будівельні надра», не є власником і користувачем вищезазначеної пам`ятки, позаяк передача у власність та користування фізичним та юридичним особам пам`ятки культурної спадщини потребує певних юридичних рішень та погодження органу культурної спадщини, що регулюється ст.6 Закону, і яких з цього приводу не було.

Крім цього апелянт зазначає, що не відповідає вимогам Закону висновок суду першої інстанції, про відсутність права власності і обов`язку укласти охоронювані договори Миколаївською міською радою до реєстрації права власності, позаяк враховуючи ознаки пам`ятки , така не є нерухомим майном і не потребує спеціальної реєстрації. Факт перебування у власності вищезазначених пам`яток підтверджується обліковою документацією, розпорядженням Львівської ОВА та рішенням Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області № 1302 «Про надання дозволу на прийняття до комунальної власності Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області об`єктів культурної спадщини, що є складовою частиною пам`ятки історії місцевого значення Комплекс фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв від 07.12.2021 року. Прийнятим рішенням Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області ідентифікувала себе як власника та користувача таких пам`яток, ще до внесення до реєстрру. Будучи власником пам`ятки, але і органом охорони культурної спадщини така не тільки не виконала нормативно встановленого обов`язку, передбаченого пунктом 5.14 Порядку №158 щодо забезпечення розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`яток, але і не уклала охоронюванні договори.

Прокурором, який забезпечує участь у розгляді справи судом прокурором відділу Львівської обласної прокуратури Шимін Наталією Михайлівною подано відзив на апеляційну скаргу в якому не погоджується з доводами апелянта, оскільки вони є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Прокурор зазначає, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та облікових карт на вищевказані пам`ятки культурної спадщини, земельні ділянки, на яких частково знаходяться зазначені об`єкти, з 07.07.2023 року перебувають у власності ТзОВ «Будівельні надра». Раніше зазначені вищевказані земельні ділянки були у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Поряд з цим, ні з попередніми, ні з теперішнім власником земельних ділянок, на яких розміщені пам`ятки історії, науки та техніки, не укладено охоронних договорів для збереження цих пам`яток.

Також у відзиві прокурор зазначає, що збереження об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань та обов`язків органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, які є власниками (користувачами) об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи. У разі невиконання власниками (користувачами) пам`ятки культурної спадщини чи її частини вимог ч.1 ст.23 Закону орган культурної спадщини має право звернутися до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки культурної спадщини укласти такий договір.

Вказує, що якщо відповідний орган не реалізує таке повноваження, тобто, не здійснює захист законних інтересів держави, право звернутися до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки культурної спадщини укласти такий договір отримує прокурор відповідно до абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор також зазначає, що обліковими картками на складові частини пам`ятки культурної спадщини Комплекс фортифікаційних та інженерних споруд «Фортеця м.Миколаїв», які знаходяться у матеріалах справи, виготовлені у 2021 році та підписані доктором історичних наук ОСОБА_3 встановлено, що Опорний пункт «Схід» (група «Лиса гора») власник пам`ятки Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, власник земельних ділянок кадастрові номера: :04:000:0369; :04:000:0363; :04:000:0407 ТОВ «Будівельні надра»; Опорний пункт «Захід» (група «Лиса гора») власник пам`ятки Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, власник земельних ділянок кадастрові номера: :04:000:0371; :04:000:0363; :04:000:0407 ТОВ «Будівельні надра»; Опорний пункт «Північ» (група «Лиса гора») власник пам`ятки -Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, власник земельних ділянок кадастрові номера :04:000:0406; :04:000:0404 ТОВ «Будівельні надра»;

Вказує, що відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013 року облікова картка пам`ятки це первинний обліковий документ об`єкта культурної спадщини, що містить його найменування, відомості про розташування, дату виникнення, призначення, тип, ступінь збереженості та іншу важливу інформацію, необхідну для ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Також прокурор звертає увагу суду на той факт, що Закон України «Про охорону культурної спадщини» не вимагає згоди власника майна чи землі для включення цього майна чи майна, яке знаходиться на його земельній ділянці, до переліку обєктів культурної спадщини за певною категорією та внесення цих об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Прокурор вважає, що за наведених обставин відповідач ухиляється від виконання покладених на нього законодавством обов`язків, а відтак зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні прокурор надав пояснення аналогічні вказаним у відзиві на апеляційну скаргу, заперечив проти вимог апелянта, вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване та законне судове рішення, а тому просив залишити його без змін.

Позивач Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації відзиву на апеляційну скаргу не подав. Згідно поданої заяви від 28.11.2025 року ( вх.№ К-76490/25 від 01.12.2025 р. в Восьмому ААС) просив розгляд справи провести без участі представника Департаменту.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.05.2021 № 362/0/5-21 Про занесення щойно виявлених об`єктів до Переліку об`єктів культурної спадщини 18 об`єктів культурної спадщини, що є складовими частинами пам`ятки історії місцевого значення - Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв (охоронний № 2967-Лв), включені, за поданням Львівської обласної організації Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, до Переліку об`єктів культурної спадщини, як щойно виявлені об`єкти культурної спадщини за видом історія. Серед цих об`єктів, також зазначено: Східна група печерних сховищ Гожеві печери; Західна група печерних сховищ Гожеві печери; Опорний пункт Схід ( група Лиса гора); Опорний пункт Захід ( група Лиса гора); Опорний пункт Північ ( група Лиса гора).

В подальшому, наказом Міністерства культури та інформаційної політики України № 517 від 13.07.2021 Про занесення об`єктів культурної спадщини до Держаного реєстру нерухомих пам`яток України занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення у Львівській області та видом об`єкта пам`ятки науки і техніки Західну групу печерних сховищ Гожеві печери (група Лиса гора) (охоронний № 2967/2-Лв) та Східну групу печерних сховищ Гожеві печери (група Лиса гора) (охоронний № 2967/3-Лв).

Також, наказом Міністерства культури та інформаційної політики України № 189 від 08.06.2022 Про занесення об`єктів культурної спадщини до Держаного реєстру нерухомих пам`яток України занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення у Львівській області та видом об`єкта пам`ятки історії 13 об`єктів, що входять до Комплексу фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв, серед яких, опорні пункти Північ, Захід та Схід ( групи Лиса гора) (охоронний № 2967/4-Лв, № 2967/5-Лв, № 2967/6-Лв).

Судом першої інстанції вказано, що згідно з обліковими документаціями (копії додаються) об`єкт культурної спадщини Опорний пункт Північ займає північну частину Лисої гори та розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами: :04:000:0081, :04:000:0406, :04:000:0404, :04:000:0366.

Об`єкт культурної спадщини Опорний пункт Захід займає північно-західну частину та верхівку гори Лиса гора і розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами: :04:000:0081, :04:000:0363, :04:000:0371, :04:000:0372, :04:000:0366. :04:000:0407.

Об`єкт культурної спадщини Опорний пункт Схід займає виступ східного схилу Лисої гори на рівні 315-330 м. Територія Опорного пункту Схід розташована на земельних ділянках з кадастровими номерами: :04:000:0558 і :04:000:0559 та частково знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами: :04:000:0363, :04:000:0364, :04:000:0369, :04:000:0407, :04:000:0560.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна із 07.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Будівельні надра є власником земельних ділянок з кадастровими номерами : :04:000:0363, :04:000:0364, :04:000:0369, :04:000:0371, :04:000:0404, :04:000:0406, :04:000:0407.

Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської ОДА надіслав ТОВ Будівельні надра лист №16-4418/0/2-24 від 05.11.2024 із проханням забезпечити укладення охоронного договору на вказані об`єкти культурної спадщини.

Окружною прокуратурою 02.01.2025 на адресу Львівської ОДА скерований лист спонукального характеру №14.57/05-42 39 ВИХ з метою вжиття заходів реагування до укладення з ТОВ Будівельні надра охоронного договору задля збереження Комплексу Фортеця фортифікаційних та інженерних споруд м. Миколаїв як об`єкта культурної спадщини пам`ятки історії місцевого значення та його складових, якими є Опорний пункт Північ (група Лиса гора), охоронний № 2967/4-Лв, Опорний пункт Захід (група Лиса гора),охоронний № 2967/5-Лв, та Опорний пункт Схід (група Лиса гора), охоронний № 2967/6-Лв.

Львівська обласна військова адміністрація листом №5/14 343/0/2-25/7-16.3.2 від 09.01.2025 повідомила прокуратуру, що станом на 08.01.2025 до органу охорони культурної спадщини Львівської ОДА не надходило звернень від ТОВ Будівельні надра щодо укладення охоронних договорів на вказані вище об`єкти культурної спадщини.

Прокурор стверджуючи, що Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, котрий маючи реальну можливість та відповідні повноваження вжити відповідні заходи реагування такі не вживає, натомість займає споглядальницьку позицію у захисті інтересів держави у сфері охорони об`єктів культурної спадщини. Вказані обставини у свою чергу вимагають втручання органів прокуратури у ситуацію, яка склалася щоби інтереси держави не залишилися без відповідного захисту. Відтак обставини стали підставою для звернення до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що обов`язок Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області після набуття у власність об`єктів культурної спадщини, що є складовою частиною пам`ятки історії місцевого значення Комплекс фортифікаційних та інженерних споруд Фортеця м. Миколаїв укласти охоронний договір не нівелює такий самий обов`язок відповідача як власника земельних ділянок, на яких розміщена зазначена пам`ятка історії місцевого значення.

Відтак, враховуючи той факт, що об`єкт культурної спадщини знаходиться частково на земельних ділянках, що перебувають у власності Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні надра, яке на цих земельних ділянках здійснює свою господарську діяльність, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність укладення із таким суб`єктом господарювання охоронного договору.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та передчасними з огляду на наступне.

Частинами 4, 5 ст. 54 Конституції України визначено, що культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України Про охорону культурної спадщини від 8 червня 2000 року № 1805-III (далі Закон № 1805-III).

За визначеннями наведеними в ст. 1 Закону № 1805-III ( в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

об`єкт культурної спадщини визначене місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

щойно виявлений об`єкт культурної спадщини об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1805-ІІІ об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту б частини першої статті 14 Закону №1805-ІІІ занесення до Реєстру пам`ятки місцевого значення здійснюється рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням громадських обєднань, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Відповідно до частини другої вказаної статті об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу). Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини ведеться органами охорони культурної спадщини та публікується такими органами на своїх офіційних веб-сайтах. Включення об`єкта до такого переліку здійснюється одночасно з набуттям ним статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 6 Закону № 1805-Ш до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Статтею 23 Закону № 1805-III визначено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Реалізовуючи приписи статті 23 Закону №1805-III Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2001 №1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (далі - Порядок №1768).

Відповідно до п.1 Порядку № 1768 ( тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає механізм укладення, зміни та припинення охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини (далі-пам`ятка), щойно виявлений обєкт культурної спадщини чи її (його) частину відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Пунктом 2 Порядку визначено, що дія цього Порядку поширюється на укладення, зміну та припинення охоронного договору між власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) незалежно від форми власності на зазначені об`єкти та відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 3 Порядку визначено, що у цьому Порядку терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України «Про охорону культурної спадщини», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про охорону археологічної спадщини». Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженому наказом Мінкультури від 11 березня 2013 р. № 158.

Відповідно до пункту 12 Порядку власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання памятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктами 17 - 19 Порядку визначено порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки за видами об`єктів культурної спадщини.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Облікової картки об`єкта «Опорний пункт «Захід» (група «Лиса гора»), в ній зазначено, що тип об`єкта (рекомендований) споруда; вид обєкта (рекомендований) історичний ; власник об`єкта Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області ; користувачі Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області та Комунальний заклад Львівської обласної ради Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище»; власники земельних ділянок, на яких розташований об`єкт: Миколаївське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Облікової картки об`єкта «Опорний пункт «Північ» (група «Лиса гора»), в ній зазначено, що тип об`єкта (рекомендований) споруда; вид об`єкта (рекомендований) історичний ; власник об`єкта Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області ; користувач Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області; власники земельних ділянок, на яких розташований обєкт: Миколаївське дочірнє лісогосподарське підприємство «Галсільліс», ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи Облікової картки об`єкта «Опорний пункт «Схід» (група «Лиса гора»), в ній зазначено, що тип обєкта (рекомендований) споруда; вид обєкта (рекомендований) історичний; власник об`єкта Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області ; користувачі Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області та Комунальний заклад Львівської обласної ради Адміністрація історико-культурного заповідника «Стільське городище»; власники земельних ділянок, на яких розташований обєкт: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .

Отже, наведені вище об`єкти культурної спадщини за видами обєктів відносяться до історичних, а за типом об`єкта до споруд, чого не заперечили представники сторін.

Відповідно пункту 19 Порядку охоронні договори на пам`ятки монументального мистецтва, містобудування, історії, садово-паркового мистецтва, науки і техніки, ландшафту чи їх частини складаються за формою згідно з додатком 1.

Охоронні договори на пам`ятки історії (за винятком пам`яток, що становлять собою будівлі і споруди), науки і техніки (за винятком пам`яток, що становлять собою будівлі і споруди), садово-паркового мистецтва, містобудування, ландшафту, монументального мистецтва чи їх частини повинні містити такі додатки: акт візуального обстеження на момент укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт візуального обстеження пам`ятки поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки значно змінився після проведення робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни; план території пам`ятки; паспорт пам`ятки (форма якого визначається МКСК).

У разі коли пам`ятка історії або науки і техніки становить собою споруду (будівлю), комплекс (ансамбль) споруд, охоронний договір повинен містити додатки згідно з переліком, визначеним у пункті 17 цього Порядку для пам`яток архітектури.

В даному спірному випадку, як вже зазначалось судом, вказані вище об`єкти культурної спадщини за видами об`єктів відносяться до історичних, а за типом об`єкта до споруд.

Відтак, відповідно до пункту 17 Порядку охоронний договір на пам`ятку архітектури чи її частину складається за формою згідно з додатком 1 та повинен містити такі додатки:

1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого визначається МКСК) з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки або її частини значно змінився після проведених робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни;

2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, розташовуються на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

3)технічний паспорт;

4) план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200 (можуть бути у складі технічного паспорта);

5)план території пам`ятки;

6)паспорт пам`ятки (форма якого визначається МКСК).

Відповідно до п.1.5 Розділу І Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України № 158 від 11.03.2013 року, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, (надалі Порядок № 158) фінансування робіт зі складання облікової документації, паспортизації, інвентаризації та моніторингу здійснюється за рахунок видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах, а також за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до п.5.10 Розділу V Порядку після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, орган охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки культурної спадщини, ініціює розроблення паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до виду пам`ятки за формою, наведеною у додатку 9 або додатку 10 до цього Порядку.

Відповідно до п.5.11 Розділу V Порядку паспорт пам`ятки культурної спадщини складається у двох примірниках та підписується розробником та представником органу культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки.

Пункт 5.12 Розділу V Порядку визначає, що після підписання паспорту пам`ятки культурної спадщини відповідно до вимог пункту 5.11 цього розділу, електронна копія паспорта, отримана шляхом сканування (фотографування) паперового документа, відповідність оригіналу та правовий статус якого засвідчується накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи органу охорони культурної спадщини, повноваження якого поширюються на територію розміщення пам`ятки, направляється до МКІП.

Отже, паспорт об`єкта культурної спадщини є обов`язковим документом, який розробляється та оформлюється уповноваженим органом охорони культурної спадщини у межах бюджетного фінансування або інших джерел не заборонених законодавством та відповідно до затвердженої форми.

Наявність такого паспорта для укладення охоронного договору не є формальністю. Вказаний документ є однією з невідємних складових договору та слугує підставою для визначення режиму використання пам`ятки, обсягу та характеру охоронних заходів, які повинен забезпечити власник пам`ятки, що є визначальними умовами охоронного договору.

Відсутність належно оформленого паспорта унеможливлює виконання обов`язку власника щодо укладення охоронного договору відповідно до вимог Порядку № 1768.

Відтак колегія суддів вважає, що виникненню в сторони обов`язку укласти охоронний договір передує необхідність вчинення Департаментом дій щодо оформлення відповідних документів на пам`ятку, зокрема, паспорта об`єкта культурної спадщини.

Невиконання уповноваженим органом охорони культурної спадщини свого обов`язку щодо розроблення паспорта щойно виявленої пам`ятки історії є об`єктивною перешкодою для укладення охоронного договору і не може розцінюватися як порушення законодавства про охорону культурної спадщини з боку власників.

Відповідно до п.5.13 Розділу V Порядку відсутність у нерухомого об`єкта культурної спадщини паспорту пам`ятки культурної спадщини не впливає на його статус пам`ятки культурної спадщини.

Також пункт 5.14 Розділу V Порядку визначає, що після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру і набуття ним статусу пам`ятки, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним органи (особи) забезпечують розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`ятки, що є складовою облікової документації на пам`ятку і вноситься після її затвердження до складу облікової справи.

Разом з тим позивачем (суб`єктом владних повноважень) не надано суду жодних доказів, які б підтверджували про виконання вимог, вказаних в п.5.14 Розділу V Порядку, щодо розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`ятки, що є складовою облікової документації на пам`ятку і вноситься після її затвердження до складу облікової справи .

Також слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.23 Закону № 1805-ІІІ власники пам`яток, навіть у разі відсутності укладеного охоронного договору не звільняються від обов`язку належно дбати про збереження пам`ятки та утримувати її у стані, що виключає погіршення або руйнування об`єкта культурної спадщини.

Аналізуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення на вищенаведені обставини не звернув уваги, що свідчить про неповне засування судом обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норм матеріального права.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне засування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а відтак оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельні Надра задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 року у справі №380/3906/25 скасувати та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 11.12.2025