Справа № 583/5387/25
Суддя: Плотникова Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/5387/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить визнати неправомірними дії інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенанта поліції Проскочила Владислава Андрійовича щодо складання відносно нього ( ОСОБА_1 ) постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6050025 за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за порушення пункту 31.4.7 в Правил дорожнього руху України та п. 6.8.7 ДСТУ 3649; стягнути з Департаменту патрульної поліції кошти сплачені у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката, згідно розрахунку на день постановлення судового рішення; провадження у адміністративній справі у відношенні нього ( ОСОБА_1 ) за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2025 р. інспектором Управління патрульної поліції в Сумській області Проскочило В.А. складено відносно нього ( ОСОБА_1 ) постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6050025 за ч. 2 ст. 121 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. за порушення п. 31.4.7 в Правил дорожнього руху України та п. 6.8.7 ДСТУ 3649. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як тонувальна плівка на передньому боковому склі зі сторони водія відповідає вимогам, оскільки має допустиму світлопроникність більше 75 %, що було предметом неодноразових перевірок. Під час перевірки 30.10.2025 р. працівниками були допущені значні порушення, що призвели до хибного висновку про світло пропускання 11,8 %, що взагалі не відповідає дійсності. Працівники поліції не надали сертифікат повірки приладу, провели вимірювання коли на вулиці було похмуро та вже були сутінки, невеликий дощ, не здійснили три заміри в різних точках скла. Таким чином, перевірка була проведена з порушенням вимог ДСТУ 3649:2010 та чинного законодавства.

01.12.2025 р. від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить залишити без змін постанову серії ЕНА № 6050025 від 30.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Проскочило Владиславом Андрійовичем, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що Позивач керуючи маршрутним транспортним засобом MERCEDES BENZ SPRINTER 516 CDI, номерний знак НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів за міжміським маршрутом «Чернігів Суми» маючи технічну несправність, а саме в зоні оглядовості водія на передньому боковому склі зі сторони водія нанесена тонувальна плівка, яка має світлопропускання 11,8%, чим порушив п. 31.4.7 в Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП. Правопорушення та провадження в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на: прилад ТЕНЗОР 81, серійний номер 2409; акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання; цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video НОМЕР_2 , 471985. Зупинка транспортного засобу Позивача працівниками поліції відбулася у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». ОСОБА_2 , керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону «Про Національну поліцію» підійшов до Позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив пред`явити для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до яких зауважень не виникло. ОСОБА_2 пояснив Позивачу, що він порушив вимоги п. 31.4.3 в ПДР, а саме: керував маршрутним транспортним засобом маючи технічну несправність, а саме в зоні оглядовості водія на передньому боковому склі зі сторони водія нанесена тонувальна плівка, яка має світлопропускання 11,8 %. Згідно з вимогами п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспорті засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» світлопропусканння вітрового скла має бути не менше ніж 75 %, а всіх інших стекол не менше ніж 70%. Таким чином ОСОБА_2 встановлено, що транспортний засіб, яким керував Позивач не відповідає зазначеним нормативним вимогам, а дії Позивача виражаються у керуванні автомобілем з порушенням стандартів, що впливає на оглядовість і створює потенційну небезпеку для дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП. ОСОБА_2 роз`яснив Позивачу вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення, що зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471314, відеозапис Clip-1- 00:05:45. Права Позивачу були зрозумілі, жодних заяв та клопотань останній не заявляв. 30.10.2025 року розглянувши в присутності Позивача матеріали адміністративної справи, ОСОБА_2 виніс постанову серії ЕНА № 6050025 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. ОСОБА_2 оголосив постанову та вручив її копію Позивачу. Відеозапис та фото правопорушення, відеозапис провадження в справі про адміністративне правопорушення, копія акту відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, копія настанови з експлуатації вимірювача світлопропускання скла додаються. Під час вирішення питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 враховано факт вчинення правопорушення та усні пояснення Позивача у даній справі. Також зазначає, що під час проведення вимірювання світлопропускання переднього бокового скла зі сторони водія приладом Тензор -81, серійний номер 2409 Позивач не висловлював жодних заперечень щодо процедури вимірювання, не заявляв клопотань про надання йому для огляду дозвільних документів на прилад Тензор-81, серійний номер 2409 та не користувався іншими процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Тому твердження, що поліцейські не пред`явили Позивачу дозвільні документи на прилад Тензор-81, серійний номер 2409 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП є необґрунтованим, оскільки відповідне клопотання від Позивача взагалі не надходило. Стосовно доводів Позивача щодо нібито допущених поліцейськими порушень під час вимірювання світлопропускання скла, які не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи. По перше, твердження про неможливість проведення вимірювань у зв`язку з погодними умовами є безпідставними. Вимірювання проводилося сертифікованим приладом Тензор - 81, серійний номер 2409, технічні характеристики якого прямо передбачають можливість його використання в широкому діапазоні кліматичних умов. Згідно настанов з експлуатації вимірювача світлопропускання прилад для визначення світлопропускання скла транспортних засобів призначений для вимірювання прозорості скла у видимому спектрі, який використовують для контролю тонування на відповідність ДСТУ 3649 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання, в робочих кліматичних умовах: - температура навколишнього повітря (0 - плюс 50) °С; - відносна вологість повітря - до 90% при 25 °С; - атмосферний тиск (70-106,7) кПа (525-800) мм рт. ст. Технічні характеристики: 1.2.9 Вплив зовнішнього освітлення не залежить від розсіяного світла. Отже, погодні умови, описані Позивачем (похмура погода, сутінки, невеликий дощ), не є перешкодою для проведення коректних вимірювань і не впливають на точність роботи приладу. Настанова з експлуатації не містить заборони на використання приладу за подібних умов. По-друге, посилання Позивача на нібито неврахування чистоти скла не знаходить підтвердження. З відеозапису, долученого до відзиву на позовну заяву, чітко видно, що поліцейські УПП в Сумській області ДПП проводили вимірювання на чистих ділянках скла без сторонніх нашарувань, що могли б спотворити результат. По третє, Позивач стверджує, що не було проведено вимірювань у різних точках скла. Ця заява суперечить фактичним даним: із відеозапису долученого до відзиву на позовну заяву однозначно встановлено, що працівники поліції здійснили мінімум три окремі вимірювання у різних місцях бокового скла зі сторони водія. Таким чином, поліцейські УПП в Сумській області ДПП діяли відповідно до вимог чинного законодавства, застосували технічний засіб Тензор - 81, серійний номер 2409 згідно з інструкцією та забезпечили належну, об`єктивну і достовірну фіксацію результатів. Усі вимірювання проведено коректно, у встановлених умовах та з дотриманням процедури. В частині вимоги позову щодо визнання протиправними дій інспектора відділу безпеки дорожнього руху УПП в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Проскочило В.А. зазначає, що така вимога не підлягає задоволенню з огляду на положення частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якими чітко передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про адміністративне правопорушення від серії ЕНА № 6050025 від 30.10.2025 року за формою відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення . Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що Проскочило В.А. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стеценко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Додатково зазначив, що поліція може зупиняти і перевіряти транспортні засоби лише на дорозі або в місцях, де здійснюється рух. Автовокзал не є місцем руху. Для перевірки автобуса на території автовокзалу потрібні додаткові законні підстави, які на момент перевірки відсутні, а відповідно і сама перевірка є незаконною. Крім того, вимірювання світло пропускання скла це перевірка технічного стану ТЗ. Поліція не проводить технічний контроль транспортних засобів. Тонування скла це не видима несправність і його вимірювання вимагає спеціального обладнання, а поліція не уповноважена виконувати технічний контроль. Поліція не має права перевіряти автобуси на маршрутах без підстав, вимірювання тонування без зупинки ТЗ - протиправне. Також вказує на те, що вимірювач світло пропускання Терзор 81 номер 2409 не внесений до Держреєстру засобів вимірювальної техніки, та не є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки, він не підлягає обов`язковій повірці згідно Постанови КМУ №374, а тому результати, отримані таким приладом, не можуть вважатися офіційними для притягнення до відповідальності. Крім того, відповідно до постанови 30.10.2025 р. близько 16.42 год. в м. Суми по вул. Степана Бендери поблизу будинку № 40 було виявлено та зупинено транспортний засіб Мерседес Спрінтер днз НОМЕР_1 , а відповідно до відеозапису поліцейським проводилася перевірка о 16.36 год., що не відповідає часу, зазначеному у постанові. Крім того, на відео видно, що скло на дверцятах автобуса з боку водія переділено на дві частини, передня частина скла, яка дозволяє водієві здійснювати обзор зліва, взагалі немає тонування , а інша, що поза кутом огляду водія, має тонування.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.10.2025 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Сумській області Департаменту патрульної поліції Проскочило В.А. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6050025, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 30.10.2025 року о 16.42 год. в м. Суми вул. Степана Бандери, 40 керував транспортним засобом Mersedes Benz Sprinter 516 CDI днз НОМЕР_1 та надавав послуги з перевезення пасажирів за маршрутом Чернігів-Суми маючи технічну несправність, а саме в зоні оглядовості водія на передньому боковому склі зі сторони водія нанесена тону вальна плівка, яка має світло пропускання 11,8 %, вимірювання проводилося приладом ТЕНЗОР-81 номер 2408, чим порушив п. 31.4.7 в ПДР України та п. 6.8.7 ДСТУ 3649.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Частинами першою та другою ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

За приписами п.п.8 та 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;

- регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху, зокрема за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається, зокрема, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважений орган (посадова особа) на місці вчинення правопорушення виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з вимогами п.1.1. ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до вимог п.1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з вимогами ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч.2 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто відповідальність за ч.2 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами п. 31.4 розділу 31 ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

Відповідно до вимог п. 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, інші елементи конструкції: а) немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду; б) не працює звуковий сигнал; в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість; г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла; ґ) зруйновано корінний лист або центральний болт ресори; д) зіпсовано тягово-зчіпний або опорно-зчіпний пристрій тягача і причіпної ланки у складі автопоїзда, а також передбачені їхньою конструкцією страхувальні троси (ланцюги). Є люфти в з`єднаннях рами мотоцикла з рамою бокового причепа; е) відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; є) відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два); проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6м; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі; ж) відсутні ремені безпеки та підголівники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією; з) ремені безпеки не в робочому стані або мають видимі надриви на лямках; и) на мотоциклі немає передбачених конструкцією дуг безпеки; і) на мотоциклах і мопедах немає передбачених конструкцією підніжок, на сідлі - поперечних рукояток для пасажира; ї) відсутні або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 цих Правил.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється експлуатація таких транспортних засобів, до яких, зокрема, п.п. 31.4.7.«в» ПДР України віднесено встановлені на скло додаткові предмети або нанесені покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

До вказаного пункту Правил є примітка про те, що на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 5727-88. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.

Отже, наявність нанесеного покриття на передньому боковому склі, що обмежує оглядовість з місця водія і погіршує його прозорість, віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч.1, 2 ст.121 КУпАП.

Наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року №630 затверджено національний стандарт України з наданням чинності з 01 липня 2011 р.: ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

ДСТУ 3649:2010 Національний стандарт України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України від 28.12.2010 року №630.

Відповідно до вимог ст.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюють на колісні транспортні засоби (надалі - КТЗ), в тому числі і на КТЗ категорії М, до яких відносяться самохідні КТЗ (автомобілі або автомобільні транспортні засоби), що мають не менше ніж чотири колеса і призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, мікроавтобуси, автобуси, тролейбуси).

Згідно з вимогами п.6.8.6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено розміщувати предмети (за винятком талона про технічний огляд у правій нижній частині вітрового скла та інших документів згідно з законодавством) або наносити покриви, які обмежують огляд з місця водія, відвертають його увагу, погіршують прозорість скла і можуть спричинити небезпеку травмування учасників дорожнього руху.

До вказаного пункту ДСТУ є примітки про те, що у верхній частині вітрового скла дозволено встановлювати смугу прозорої кольорової плівки, ширина якої не перевищує мінімальної відстані між верхніми межами вітрового скла і зони його очищування склоочисниками. За наявності зовнішніх дзеркал з обох боків КТЗ категорії М1 дозволено встановлювати на задньому склі жалюзі або штори.

Відповідно до вимог п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010 світлопропускання вітрового скла має бути не менше ніж 75 %, а всіх інших стекол не менше ніж 70 %. Примітка 1: світлопропускання стекол, що не входять до зони оглядання з місця водія вперед та за умови встановлення зовнішніх дзеркал з обох боків КТЗ, може бути менше ніж 70 %. Примітка 2: дозволено не контролювати світлопропускання стекол КТЗ за наявності їхнього маркування згідно з ДСТУ UN/ECE R 43-00 та відсутності додаткового покриву, що зменшує світлопропускання.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 6050025 від 30.10.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який має технічну несправність, а саме в зоні оглядовості водія на передньому боковому склі зі сторони водія нанесена тонувальна плівка, яка має світлопропускання 11,8 %.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що працівники поліції здійснили перевірку світлопропускання переднього бокового скла зі сторони водія автомобіля Mersedes Benz днз НОМЕР_1 за допомогою засобу вимірювальної техніки Тензор-81 №2409, та встановили невідповідність вимогам, визначеним п. 31.4.7 в ПДР України.

Це підтверджується наступними матеріалами адміністративної справи:

актом відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, складеного 30.10.2025 р. о 16.40 год. в м. Суми вул.. Степана Бандери, 40, відповідного до якого було проведено перевірку транспортного засобу Mersedes Benz днз НОМЕР_1 , 2013 року випуску, водій ОСОБА_1 , та виявлено несправності: у зоні оглядовості водія на боковому склі зі сторони водія нанесена плівка, світло пропускна здатність якої складає 11,8 %. Застосований засіб вимірювальної техніки Тензор-81 №2409;

відеозаписом з цифрової нагрудної відеокамери поліцейського Motorola Solutions Video Badge VB-400, з якого вбачається, що працівниками поліції за допомогою приладу ТЕНЗОР-81 було проведено вимірювання світлопропускання тонувальної плівки, яка нанесена на передньому боковому склі зі сторони водія в зоні оглядовості водія транспортного засобу Mersedes Benz днз НОМЕР_1 , та було встановлено невідповідність її світлопропускання вимогам п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010.

Доводи представника позивача про те, що результат вимірювання приладом Тензор-81 є недопустимим доказом, так як вимірювач світло пропускання (прилад) Тензор-81 не є законодавчо регульованим засобом вимірювальної техніки, так як він не внесений до Держреєстру засобів вимірювальної техніки, та не підлягає обов`язковій повірці згідно Постанови КМУ № 374, - суд не бере до уваги з наступних підстав.

Механізм формування та ведення Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки врегульований Порядком ведення Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, затвердженим Міністерством економічного розвитку та торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, відповідно до якого Реєстр є електронною базою даних, що містить відомості про затверджені типи засобів вимірювальної техніки (далі ЗВТ).

Доказів на підтвердження того, що прилад Тензор-81 ИДНМ 3.051.000.000 не внесений до Реєстру, позивачем не надано.

Прилад «ТЕНЗОР-81» з серійним номером 2409, виготовлений і прийнятий у відповідності з настановою з експлуатації ИДНМ 3.051.000.000 і визнаний придатним для експлуатації (підпис начальника ВТК Мохунь Л.М. від 23.07.2024 року).

Згідно свідоцтва про калібрування застосований прилад пройшов калібрування 22.07.2024 року.

Щодо доводів представника позивача про порушення порядку проведення огляду за допомогою приладу ТЕНЗОР-81, суд зазначає наступне.

Процедура проведення вимірів із застосуванням спеціальної техніки передбачена ДСТУ 3649:2010, де в п.7.8.3 зазначено, що для визначення світлопропускання стекол КТЗ відповідно до п.6.8.7 даного ДСТУ застосовують метод, викладений у рекомендаціях (настановах) підприємства-виробника відповідного обладнання.

Згідно Настанови з експлуатації вимірювача світлопропускання скла «ТЕНЗОР-81» прилад для визначення світлопропускання скла транспортних засобів (ТЗ) призначений для вимірювання прозорості скла у видимому спектрі, який використовують для контролю тонування на відповідність ДСТУ 3649 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання». Вимірювання проводиться наступним чином: після підготовки виробу до використання роз`єднати ГФМ та ГО й встановити їх на склі автомобіля, що підлягає перевірці, із врахуванням рекомендацій в п.2.1. Добитися положення головки фотометричної ГФМ та головки світлодіодної ГО між собою таким чином, щоби отримати максимальне значення коефіцієнта пропускання. Фіксується результат вимірювання.

Суд зауважує, що жодних вимог щодо кількості необхідних замірів, місць розташування прибору або інших додаткових дій, визначення можливого місця застосування прибору (в лабораторії або на вулиці), зазначена Настанова з експлуатації вимірювача світлопропускання скла «ТЕНЗОР-81» не містить.

Крім того, з відеозапису з цифрової нагрудної відеокамери поліцейського Motorola Solutions Video Badge VB-400 вбачається, що працівниками поліції за допомогою приладу ТЕНЗОР-81 було проведено вимірювання світлопропускання тонувальної плівки, яка нанесена на передньому боковому склі зі сторони водія в зоні оглядовості водія, при цьому виміри здійснювались на склі у трьох місцях, і у кожному результат вимірювання не відповідав вимогам п. 6.8.7 ДСТУ 3649:2010.

Доводи представника позивача про те, що умовами для вимірювання кількості світлового потоку, який пройшов через скло з тону вальною плівкою: температура повітря повинна бути 20 ? (± 5 ?); вологість повітря від 60 % (допустима похибка ± 20 %); атмосферний тиск від 80 до 106 кПа; прилад не можна використовувати в морозну або дощову погоду, - суд не бере до уваги, оскільки дані характеристики не стосуються вимірювача світлопропускання скла «ТЕНЗОР-81» який використовувався працівником поліції для вимірювання.

Відповідно до п. 1, п. 1.2.9 настанов з експлуатації вимірювача світлопропускання скла «ТЕНЗОР-81» вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання, в робочих кліматичних умовах: температура навколишнього повітря (0-плюс 50) ?; відносна вологість повітря до 90 % при 25 ?, атмосферний тиск (70-106,7) кПа (525-800) мм рт.ст. Вплив зовнішнього освітлення не залежить від розсіяного світла.

Отже, всі дії, які виконав поліцейський під час заміру світлопропускання переднього бокового скла транспортного засобу під керуванням позивача відповідають вимогам Настанови з експлуатації вимірювача світлопропускання скла «ТЕНЗОР-81».

Доводи представника позивача про те, що на відео видно, що скло на дверцятах автобуса з боку водія переділено на дві частини та передня частина скла, яка дозволяє водієві здійснювати обзор зліва не має тонування, а інша, що поза кутом огляду водія, має тонування, - не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пп. 2 розділу І Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 710 від 26.11.2012 р. (зі змінами, внесеними згідно з Наказом №396 від 30.04.2024), зона огляду з місця водія вперед - зона огляду через переднє і бокові стекла кабіни, яка обмежена кутом зору водія, що дорівнює 180о у горизонтальній площині, у разі напрямлення лінії зору з місця водія паралельно середній поздовжній площині КТЗ.

Таким чином, до зони оглядовості водія належить бокове скло кабіни зі сторони водія, вимірювання світлопропускання якого приладом Тензор -81 було здійснено працівниками поліції в даному випадку.

Суд також не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що результат вимірювання світло пропускної здатності плівки на боковому склі зі сторони водія - 11,8 %, який зафіксований в акті, не відповідає дійсності.

Так, в акті відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, складеному 30.10.2025 р., зазначені виявлені несправності транспортного засобу Mersedes Benz днз НОМЕР_1 : у зоні оглядовості водія на боковому склі зі сторони водія нанесена плівка, світло пропускна здатність якої складає 11,8 %. Зазначений результат не суперечить інформації, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, крім того, даний Акт був підписаний позивачем, та з відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що під час проведення вимірювання світлопропускання переднього бокового скла зі сторони водія приладом Тензор -81, позивач жодних заперечень щодо процедури вимірювання та щодо змісту акту не висловлював.

Доводи представника позивача про те, що працівники поліції не мали права проводити передвіку транспортного засобу на автовокзалі, суд не бере до уваги, виходячи з наступного.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 121 КУпАП, встановлений розділом VIII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу VIII Інструкції контроль за відповідністю технічного стану транспортних засобів, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та рухаються за встановленими маршрутами, проводиться в місцях їх стоянки, або в початкових, проміжних чи кінцевих пунктах маршруту, або під час виїзду/заїзду із/до спеціально пристосованих місць для зберігання транспортних засобів (приміщення, гаражі, майданчики, стоянки тощо).

Пунктом 3 розділу VIII Інструкції передбачено, що у разі застосування спеціальних пристроїв (приладів) за результатами контролю за відповідністю технічного стану транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, поліцейський складає Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання (далі - Акт відповідності) (додаток 7) у двох примірниках, один з яких вручається водієві транспортного засобу (п.4 3 розділу VIII Інструкції).

За таких умов, використання спеціального технічного засобу - приладу «ТЕНЗОР-81» з серійним номером 2409, який визнаний придатним для експлуатації та пройшов калібрування, є належним доказом невідповідності тонованого скла вимогам державних стандартів і доказом порушення ПДР України, що становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КУпАП.

Щодо зауваження представника позивача про розбіжності між часом, зазначеним у постанові, та часом на відеозаписі, суд зазначає, що вказане не впливає та не змінює самого факту чи суті правопорушення. Час вчинення правопорушення є елементом події правопорушення. У даному випадку така подія підтверджується відеозаписом, який є прямим доказом, який фіксує обставини, незалежно від незначного відхилення у зазначенні часу в текстовому оформленні постанови. Тому, оскільки подія правопорушення зафіксована достовірно та об`єктивно, зазначення поліцейським часу, який на декілька хвилин відрізняється від часу, який міститься на відеозаписі, не впливає на законність постанови. Іншими словами неточність щодо часу в постанові не може бути підставою для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки не виключає наявність події та складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Суд оцінює докази у сукупності, а не лише досліджує формально зміст постанови.

Враховуючи викладене, відповідачем доведено наявність у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП та правомірність своїх дій в межах спірних правовідносин.

В той же час, позивачем та його представником не надано будь-яких доказів, які спростовують висновки акту відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 30.10.2025 року, а доводи зводяться лише до недопустимості доказів, встановлених працівниками поліції при виконанні відповідних замірів приладом «ТЕНЗОР-81».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6050025 від 30.10.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих поліцейському, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України, за наявністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 (провадження № 11-1287апп18) у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605,60 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,00 грн., тому є підстави для повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 605,40 грн.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 254, 256, 277-279, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету частину судового збору в розмірі 605,40 грн., сплаченого 10 листопада 2025 року за квитанцією № 5507-10-008/С на р/р UA0018538.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова