Справа № 500/2745/21
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2745/21

10 грудня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Кибалюк С.Р.

представника позивача Танчука А.О.

представника відповідача Чайківської М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія Еталон" (далі - позивач, Товариство, ТОВ "АТК "Еталон") звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Тернопільській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №4 від 22.12.2020, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у Товариства на момент прийняття змін до законодавства були відсутні у розумінні статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місця зберігання пального, що технічно унеможливило, з врахуванням чинного на той час законодавства, отримати ліцензію на право зберігання пального. Вказав, що 14.02.2020 Товариство уклало договір оренди транспортного засобу - причіп цистерни для заправки пальним власного автомобільного транспорту. Просить врахувати, що причіп - цистерна не являється нерухомим майном (є обладнанням) та не має чіткої прив`язки до місця (території). Ліцензії на право зберігання пального Товариство не отримувало, оскільки цистерну позивач використовував для переміщення пального для власного споживання. Зазначив, що згідно отриманої індивідуальної консультації, у разі, якщо транспортний засіб використовувався Товариством виключно для переміщення пального для власного споживання по митній території України, без зберігання у ньому пального у певному місці (території), що перебуває у власності або у користування Товариства, в такому випадку ліцензія на зберігання пального не отримується. Звернув увагу, що під час проведення перевірки було складено акт інвентаризації №1 від 21.10.2020 товарно-матеріальних цінностей (пального), відповідно до якого, як за результатами бухгалтерського обліку, так і за фактичною кількістю залишок пального становив 5300 літрів. При цьому, в акті не конкретизовано, в якому саме місці знаходилось пальне; не проводились під час інвентаризації заміри щодо фактичної кількості пального, не проводилась ідентифікація рідни, що знаходилась в описаному акті перевірки, не встановлювалася належність вказаного резервуару саме позивачу (територія та приміщення по вул. Микулинецька, 117, що в м. Тернополі, не є власністю позивача, а знаходиться в оренді). Додатково вказав, що відповідачем не додано до матеріалів перевірки доказів факту зберігання позивачем пального саме у резервуарі (в акті інвентаризації зазначене не приписано), як і доказів використання дизельного пального з резервуара через паливно-роздавальну колонку в транспортні засоби (автобуси). Відтак, позивач вважає, що винесене на підставі акту перевірки податкове повідомлення-рішення є протиправним, а викладені в акті перевірки факти не підтверджені належними доказами та не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою суду від 25.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання 07.06.2021. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у цій справі для подання відзиву на позовну заяву.

У поданому відзиві представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову повністю. Звернув увагу, що вичерпний перелік випадків, коли суб`єктам господарювання не потрібно отримувати ліцензію на зберігання пального наведений в статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального". За результатом перевірки позивача встановлено факт зберігання Товариством за період з 01.06.2020 по 21.10.2020 на складі в резервуарі за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117, дизельного пального без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим порушено вимоги статті 15 вказаного Закону, тобто зберігання пального без наявності ліцензій. На підставі встановлених порушень винесено спірне податкове повідомлення-рішення №4 від 22.12.2020, яким до Товариства застосовано фінансову санкції у вигляді штрафу у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 грн.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позов повністю та зазначив, що ні в акті перевірки, ні у відзиві на позовну заяву, відповідачем не наведено яким чином встановлено об`єм резервуару та яким чином проведено заміри щодо наявності у ньому пального в кількості 5300 л. (акт інвентаризації не є належним та допустимим доказом факту зберігання пального, так як він лише фіксує його обліковий залишок та складений без проведення замірів). Просить врахувати, що застосування штрафних санкцій у значному розмірі становить втручання у майнові права позивача, які є досить суттєвими та можуть становити для нього надмірний тягар, зокрема в умовах карантину.

За результатом розгляду справи рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 у справі №500/2745/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2025 у справі №500/2745/21 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування вищевказаних рішень судів Верховним судом стало те, що суди попередніх інстанцій не з`ясували місце та спосіб зберігання пального, мету придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального, що відповідно призвело до не з`ясування можливості здійснення діяльності Товариством зі зберіганням пального без отримання відповідної ліцензії.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №500/2745/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Призначено до судового розгляду на 29.10.2025 в судовому засіданні. Запропоновано сторонам надати суду пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.09.2025.

23.10.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення у цій справі з врахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 12.09.2025, в яких вважає, що відповідач на викладені в постанові висновки має надати переконливі для суду аргументи, а також спростувати всі доводи позивача. Так відповідачем не було надано доказів прив`язки місцезнаходження резервуару до території, яка орендується позивачем, доказів, які б вказували, що в резервуарі знаходилось саме дизельне паливо та саме та кількість, що зазначена в акті перевірки/акті інвентаризації (резервуар міг бути пустий або в ньому могли знаходитись інші речовини). Акт інвентаризації проводився лише на основі даних, що відображені в бухгалтерському обліку, пальне на дату проведення (по даних бухгалтерського обліку) могло бути використане вже, що не було відомо головному бухгалтеру.

Бухгалтер ОСОБА_1 не була уповноважена на підписання наказу №64 від 21.10.2020 про проведення інвентаризації, не володіла інформацією в якому місці зберігалося пальне під час проведення інвентаризації, лише знала про фактичні залишки пального по бухгалтерському обліку, що і було записано в акті інвентаризації. Механік ОСОБА_2 не являвся матеріально-відповідальною особою, не володів інформацією про місце зберігання пального на момент проведення перевірки і його було залучено лише для підписання акту.

В судовому засіданні 29.10.2025 оголошено перерву до 26.11.2025 для виклику свідків, в подальшому до 10.12.2025.

25.11.2025 представником відповідача подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких просить в задоволенні позовних вимог ТОВ "АТК "Еталон" відмовити.

Вказує, що у відомостях, що містяться в контролюючого органу про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" на дату складання акту перевірки, а саме 26.10.2020р. позивачем подано повідомлення форми 20-ОПП щодо резервуару, що використовується для зберігання пального, тип об`єкта 93 - бочка, а підсумовуючи законодавче визначення причепу-цистерни, то такий об`єкт є транспортним засобом, і не може вважатися обладнанням.

Звертає увагу суду на індивідуальну податкову консультацію в якій вказано: "У разі якщо Товариство має у власності або користуванні місце (територію) де перебуватиме ємність, що використовується для зберігання пального у розумінні Закону №481, в такому випадку, Товариству необхідно отримати ліцензію на зберігання пального.

У разі, якщо транспортний засіб використовується Товариством виключно для переміщення пального для власного споживання по митній території України, без зберігання у ньому пального у певному місці (території), що перебуває у власності або користуванні Товариства, в такому випадку ліцензія на зберігання пального не отримується."

Позивач підтвердив використання місця, де знаходилося пальне, договором оренди відкритої площадки №СТ-01/19 від 28.12.2018, укладеним з ТОВ "Тернопільське АТП-1961" (орендодавцем), щодо платного користування заасфальтованою територією під відкриту площадку для власного автотранспорту загальною площею 500,00 кв.м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117, на якій постійно, без переміщення, перебувала ємність/бочка/причеп-цистерна, то ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" необхідно було отримати ліцензію на зберігання пального.

В поданих до суду 26.11.2025 додаткових поясненнях представник позивача зазначає, що окрім нього територію орендують і інші підприємства та не надано доказів описаного в акті перевірки резервуару саме позивачу, а також зберігання в ньому саме дизельного пального, посилаючись на аналогічні в раніше поданих поясненнях доводи щодо акту інвентаризації.

26.11.2025 представником відповідача долучено до матеріалів справи на усну вимогу суду запит ГУ ДПС у Тернопільській області від 31.10.2025 №22887/6/19-00-05-01 та відповідь контагента Приватного підприємства "Спека" №47 від 06.11.2025 щодо оренди транспортного засобу, а саме причепа-цистерни.

В судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача підтримав надані суду пояснення, заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві та письмових заявах, просила відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

20.10.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, видано наказ №1772 про проведення фактичної перевірки з 20.10.2020 ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", , за період з 01.07.2019 по 29.10.2020, тривалістю 10 діб.

Результати фактичної перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, оформлені актом від 29.10.2020 №1244/19/00/0704/33011078, за висновками якого Товариством порушено вимоги статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995. (далі - також Закон №481/95-ВР)

У пункті 2 Розділу 2 "Описова частина" акту перевірки контролюючим органом зазначено, що 21.10.2020 на складі паливно-мастильних матеріалів Товариства за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117, розміщено резервуар для зберігання пального, орієнтовною ємністю 10000 л., документи на право власності на який не надано. 21.10.2020 головним бухгалтером Товариства ОСОБА_1 на підставі наказу по підприємству №64 від 21.10.2020 та матеріально-відповідальною особою-механіком ОСОБА_2 проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (дизельного пального), які знаходились в вищезазначеному резервуарі, На момент проведення інвентаризації в резервуарі знаходилось дизельне пальне в кількості 5300,00 л. на загальну суму 89040,00 грн. За результатами проведення інвентаризації складено акт інвентаризації №1 від 21.10.2020. Перевіркою встановлено, що Товариство отримувало пальне від ТОВ "Магістр Д" згідно наступних товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) (далі ТТН): 1)№200609/10 від 09.06.2020 в кількості 4330,00 л; 2)№2000617/12 від 17.06.2020 в кількості 4900,00 л; 3)№2000622/8 в кількості 5680,00 л.; 4)№200702/11 від 02.07.2020 в кількості 6600,00 л.; 5)№200710/11 від 10.07.2020 в кількості 4050,00 л.; 6) №200717/19 від 17.07.2020 в кількості 6100,00 л; 7)№200727/12 від 27.07.2020 в кількості 6000,00 л; 8) №200803/10 від 03.08.2020 в кількості 6030,00 л; 9)№200813/1 від 13.08.2020 в кількості 6030,00 л.; 10)№200821/6 від 21.08.2020 в кількості 6030,00 л; 11)№200828/7 від 28.08.2020 в кількості 5 500,00 л.; 12)№200907/17 від 07.09.2020 в кількості 6030,00 л; 13)№200915/12 від 15.08.2020 в кількості 5035,00 л; 14)№200923/11 від 23.09.2020 в кількості 6090,00 л; 15)№200930/8 від 30.09.2020 в кількості 6030,00 л; 16) №201009/19 від 09.10.2020 в кількості 6030,00 л; 17)№201016/20 від 16.10.2020 в кількості 5000,00 л. Використання дизельного пального проводилось з резервуару через паливно-роздавальну колонку в транспортні засоби (автобуси). Списання пального проводилось по рахунку 203 згідно бухгалтерського обліку, що зазначено в оборотно-сальдових відомостях, що додаються до акту. У господарській діяльності Товариства використовуються орендовані транспортні засоби (автобуси), договори оренди до яких також додаються до акту перевірки. Проведеною перевіркою встановлено факт зберігання Товариством за період з 01.06.2020 по 21.10.2020 на складі в резервуарі за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117, дизельного пального без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

29.10.2021 уповноваженими особами Головного управління ДПС у Тернопільській області складено акти відмови від отримання примірника акта перевірки та відмови від підписання матеріалів перевірки головним бухгалтером Товариства, після чого вказані матеріали перевірки направлені на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

На підставі акта перевірки №1244/19/00/0704/33011978 від 29.10.2020, 22.10.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення - рішення №4, яким за порушення частини першої статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробі та пального" із змінами і доповненнями, та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 500000 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями (далі також - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

З 01.01.2016 Податковий кодекс України визначав, що діяльність з реалізації пального обумовлювалася обов`язком суб`єкта господарювання зареєструватися платником акцизного податку, а також виконувати вимоги, пов`язаних із обігом пального. Водночас, законодавець встановив, що приміщення для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є акцизним складом (підпункт 14.1.6), а суб`єкти господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є розпорядниками акцизного складу (підпункт 14.1.224).

До 01.07.2019 діяльність з виробництва, реалізації та зберігання пального не підлягала ліцензуванню.

З 01.07.2019 набрав чинності Закон України від 23.11.2018 №2628-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів", яким внесено зміни до ПК України та Закону №481/95-ВР.

З цього часу Закон №481/95-ВР почав додатково визначати основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України, а норми ПК України встановили більш ширше поняття акцизних складів, в тому числі, визначили критерії, за яких відповідна територія/ємність не вважається акцизним складом.

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена відповідальність за зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень. Водночас, така санкція не може бути застосована у випадку, якщо місце зберігання пального є таким, яке за змістом статті 15 Закону №481/95-ВР звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку отримувати відповідну ліцензію.

Крім того, абзацом двадцять третім частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, у вигляді штрафних санкцій в сумі 500000 гривень.

За змістом частин сьомої, восьмої, десятої, шістнадцятої статті 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років, а річна плата на право зберігання пального становить 780 гривень.

Частинами тридцять другою, тридцять восьмою статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина сорок третя статті 15 Закону №481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (частина двадцять перша статті 15 Закону №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону №481/95-ВР надано визначення поняттям, зокрема:

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом, зокрема:

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним:

транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

паливний бак транспортного засобу.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

до акцизного складу;

до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які:

призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг;

належать іншим особам;

виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб:

реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий;

ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону №481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню "акцизного складу" та/або "акцизного складу пересувного", незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення "акцизного складу" та/або "акцизного складу пересувного", такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Таким чином, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності "на балансі" у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" здійснює свою господарську діяльність за адресою: місто Тернопіль, вул. Микулинецька, 117 на підставі укладеного 28.12.2018 договору оренди відкритої площадки №СТ-01/19 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільське автотранспортне підприємство -1961" .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Товариства є: 49.31 - пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарів широкого асортименту; 49.39 - інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у.; 56.30 - обслуговування напоями; 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель.

14.02.2020 між ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" і ПП "Спека" укладено договір оренди транспортного засобу, згідно якого було передано в оренду приціп-цистерну - ПЦ 6,7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно наказу №1772 від 20.10.2020 Головного управління ДПС у Тернопільській області "Про проведення фактичної перевірки", з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, вирішено провести з 20.10.2020 фактичну перевірку ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон", , за період з 01.07.2019 по 29.10.2020, тривалістю 10 діб.

Зазначений наказ був оскаржений Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" до суду, та рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №500/2235/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021, у задоволенні позову відмовлено.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв від 29.10.2020 №1244/19/00/0704/33011078, яким встановлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" №481/95-ВР від 19.12.1995 (із змінами і доповненнями).

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" отримувало пальне від ТОВ "Магістр Д" () згідно наступних товарно-транспортних накладних (далі ТТН) на відпуск нафтопродуктів: 1)№200609/10 від 09.06.2020 в кількості 4330,00 л; 2)№2000617/12 від 17.06.2020 в кількості 4900,00 л; 3)№2000622/8 в кількості 5680,00 л.; 4)№200702/11 від 02.07.2020 в кількості 6 600,00 л.; 5)№200710/11 від 10.07.2020 в кількості 4050,00 л.; 6) №200717/19 від 17.07.2020 в кількості 6100,00 л; 7)№200727/12 від 27.07.2020 в кількості 6000,00 л; 8) №200803/10 від 03.08.2020 в кількості 6030,00 л; 9)№200813/1 від 13.08.2020 в кількості 6030,00 л.; 10)№200821/6 від 21.08.2020 в кількості 6030,00 л; 11)№200828/7 від 28.08.2020 в кількості 5500,00 л.; 12)№200907/17 від 07.09.2020 в кількості 6030,00 л; 13)№200915/12 від 15.08.2020 в кількості 5035,00 л; 14)№200923/11 від 23.09.2020 в кількості 6090,00 л; 15)№200930/8 від 30.09.2020 в кількості 6030,00 л; 16) №201009/19 від 09.10.2020 в кількості 6030,00 л; 17)№201016/20 від 16.10.2020 в кількості 5000,00 л.

Використання дизельного пального проводилось з резервуару через паливно-роздавальну колонку в транспортні засоби (автобуси).

Списання пального проводилось по рахунку 203 згідно бухгалтерського обліку, що зазначено в оборотно-сальдових відомостях, що додаються до акту.

У господарській діяльності Товариства використовуються орендовані транспортні засоби (автобуси), договори оренди до яких також додаються до акту перевірки.

Проведеною перевіркою встановлено факт зберігання ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" () за період з 01.06.2020 по 21.10.2020 на складі в резервуарі за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117 дизельного пального без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки".

При цьому було враховано, що 21.10.2020 на підставі наказу по підприємству №64 від 21.10.2020 "Про проведення інвентаризації" бухгалтером ТОВ "АТК "Еталон" ОСОБА_1 та механіком ОСОБА_2 , в присутності ГДРІ ГУ ДПС у Тернопільській області Захарківа В.І. та Роя В.М. проведено інвентаризацію залишків паливно-мастильних матеріалів станом на 21.10.2021, за результатами якої складено акт інвентаризації №1 від 21.10.2020 про наявність дизельного пального в кількості 5300,00 л. на загальну суму 89040,00 грн.

Всі цінності, перелічені в цьому інвентаризаційному описі комісією перевірено в натурі в присутності всіх вказаних осіб та внесено в опис, в зв`язку з чим претензій до інвентаризаційної комісії немає, про що свідчать підписи.

Таким чином твердження позивача, що відповідачем не наведено яким чином встановлено об`єм резервуару (цистерни) та яким чином проведено заміри щодо наявності у ньому пального в кількості 5300 л. (акт інвентаризації не є належним та допустимим доказом факту зберігання пального, так як він лише фіксує його обліковий залишок та складений без проведення замірів) не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки складений 21.10.2020 в ході проведення перевірки уповноваженими особами.

Також з матеріалів справи видно, що Державною податковою службою України було надано індивідуальну податкову консультацію відповідно до статті 52 ПК України, у відповідь на звернення Товариства від 26.11.2020 №б/н, в якій, зокрема, зазначено, що "Таким чином, у разі якщо Товариство має у власності або користуванні місце (територію) де перебуватиме ємність, що використовується для зберігання пального у розумінні Закону №481, в такому випадку, Товариству необхідно отримати ліцензію на зберігання пального.

У разі, якщо транспортний засіб використовується Товариством виключно для переміщення пального для власного споживання по митній території України, без зберігання у ньому пального у певному місці (території), що перебуває у власності або користуванні Товариства, в такому випадку ліцензія на зберігання пального не отримується."

При цьому вказано, що статтею 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце зберігання пального відповідно.

Відповідно до п.п.230.1.5 п.230 ст.230 ПК України транспортні засоби, що використовуються суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу, для переміщення на митній території України, зокрема пального для потреб власного споживання чи промислової переробки, повинні обліковуватись в Переліку транспортних засобів, що переміщують пальне. Перелік транспортних засобів, що переміщують, зокрема пальне розміщується на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Отже, оскільки цистерна, в якій зберігалось пальне, перебувала на території, яка використовувалась позивачем для здійснення підприємницької діяльності, що не спростовано позивачем, доводи щодо рухомості ємності і не прив`язаності до місця є безпідставними.

Таким чином, позивачем порушено вимоги статті 15 №481/95-ВР - зберігання пального без наявності ліцензій, оскільки місцем зберігання пального була територія за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 117, на якій постійно, без переміщення, перебувала ємність/бочка/причеп-цистерна, то ТОВ "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" необхідно було отримати ліцензію на зберігання пального.

Слід зауважити, що 26.10.2020р. позивачем подано повідомлення форми 20-ОПП щодо резервуару, що використовується для зберігання пального, тип об`єкта 93 - бочка.

Отже, відповідачем доведено правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення №4 від 22.12.2020, яким до ТОВ "АТК "Еталон" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000 грн за зберігання пального без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд наголошує на тому, що в силу вимог частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У контексті зазначених положень КАС України, суд звертає увагу позивача на те, що закріплені у частині другій статті 77 КАС України норми права щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень доведення правомірності прийняття оспорюваного рішення не звільняє позивача від обов`язку доведення заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 12 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільна транспортна компанія "Еталон" (місцезнаходження: вул. Гайова бічна, 8, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46008, );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.