Справа № 380/26052/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Андрусів У.Б.

18 листопада 2025 рокуЛьвівСправа № 380/26052/24 пров. № А/857/25227/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника апелянта: Звір І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 380/26052/24 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024р. позивач, Військова частина НОМЕР_1 звернувся з позовом до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) державної виконавчої служби щодо виконання рішення суду у виконавчому провадженні №75544859;

- зобов`язати закінчити виконавче провадження №75544859 з примусового виконання виконавчого листа у справі 380/13653/23, від 28.05.2024р., на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.05.2025р позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Самбірський відділ державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Просить суд, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник апелянта, Звір І.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав в ній зазначених.

Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності відповідно до ст.313 КАС України. Однак, надіслав письмовий відзив на апеляційну скаргу згідно якого заперечив проти задоволення апеляційної скарги та розгляд справи просив здійснювати за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

29.11.2023р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/13653/23 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.09.2015р. №728.

Одночасно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №4307 від 26 травня 2023 року) щодо надання грошової компенсації та прийняти рішення, відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728.

Рішення суду набрало законної сили 26.02.2024р.

ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2024р. «Про виконання рішень суду, які набрали законної сили» наказано голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023р. у справі №380/13653/23, яке набрало законної сили, розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №4307 від 26.05.2023р.) щодо надання грошової компенсації та прийняти рішення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728.

05.04.2024р. листом №19/1 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що компенсацію за належне для отримання житлове приміщення буде отримано після надходження коштів на рахунок Самбірської КЕЧ (району). Станом на 02.04.2024р. кошів для виплати компенсації немає.

На виконання судового рішення від 28.05.2024р. у справі №380/13653/23 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/13653/23.

15.07.2024р. головний державний виконавець Самбірського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Звір І.М. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №75544859 з виконання виконавчого листа №380/13653/23 від 28.05.2024р.

І змісту виконавчого листа видно, що слід зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. No4307 від 26 травня 2023 року) щодо надання грошової компенсації та прийняти рішення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728.

У межах виконавчого провадження №.07.2024р. винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

19.10.2024р. Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з клопотанням про закінчення виконавчого провадження №75544859 у зв`язку із виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023р. у справі №380/13653/23 до моменту відкриття виконавчого провадження. У клопотанні покликається на те, що на виконання судового рішення військова частина НОМЕР_1 повторно розглянула заяву ОСОБА_1 щодо надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, про що повідомлено листом від 05.04.2024р. за вих №19/1.

Листом від 29.11.2024р. №9226/26.11-40/ НОМЕР_2 Самбірський відділ державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив Військову частину НОМЕР_1 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 не вжито заходів, спрямованих на виконання виконавчого листа №380/13653/23 відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.17 Конституції України, видно, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-ХІІ).

ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.1-ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

В ст.43 Житлового кодексу України видно, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Із змісту ст.48, ст.49 Житлового кодексу України видно, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому, враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

На виконання приписів ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006р. №1081 затвердив Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (надалі - Порядок №1081), який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Зокрема, п.3, п.29, Порядку №1081 визначено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.29 Порядку №1081 вказано, що особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку, має право на залишення на квартирному обліку з підстав, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте, п.30 Порядку №1081 передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

5) в інших випадках, передбачених законодавством.

У свою чергу порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України (ст.48-1 ЖК України).

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлений Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728 (надалі - Порядок №728).

Відповідно до п.3, п.5, п.6 Порядку №728, військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрація Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальні органи, Національна гвардія, Управління державної охорони, ДКА, Адміністрація Держспецзв`язку щороку протягом I кварталу після визначення загальної суми видатків на надання компенсації розподіляють її між військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), в яких ведеться облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням часу взяття військовослужбовців та членів їх сімей на такий облік та/або включення їх до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (п.9 Порядку №728).

В п.10 та п.11 Порядку №728, встановлено, що житлові комісії військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та квартирно-експлуатаційних установ (організацій) (далі - житлові комісії) письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році, про їх право на отримання компенсації та про її орієнтовний розмір.

п.11 Порядку №728, визначено, що для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:

- рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

- довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);

- копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

- копія свідоцтва про шлюб (за наявності);

- копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);

- копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

- копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

- довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

- документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

- дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Згідно п.12 Порядку №728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в п.11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

При цьому, процедура отримання військовослужбовцем грошової компенсації замість житла є багатоетапною та передбачає певний порядок послідовних дій ряду різних суб`єктів.

Положеннями Порядку №728 чітко встановлено, що питання щодо прийняття рішення про надання або відмову у наданні грошової компенсації покладено на житлові комісії, які розглядають рапорти військовослужбовців щодо надання такої компенсації, тільки після того, як останні письмово інформують військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання жилих приміщень у поточному році та про їх право на отримання компенсації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2024р. «Про виконання рішень суду, які набрали законної сили» наказано голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2023р. у справі №380/13653/23, яке набрало законної сили, розглянути заяву ОСОБА_1 (вх. №4307 від 26.05.2023р.) щодо надання грошової компенсації та прийняти рішення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728.

05.04.2024р. листом №19/1 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що компенсацію за належне для отримання житлове приміщення буде отримано після надходження коштів на рахунок Самбірської КЕЧ (району). Станом на 02.04.2024р. кошів для виплати компенсації немає.

Рішення житлової комісії затверджується відповідно командирами військових частин, військовими комісарами та начальниками житлово-експлуатаційних установ (організацій), після чого в порядку, визначеному Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, Адміністрацією Держприкордонслужби, СБУ, ДСНС, розвідувальними органами, Національною гвардією, Управлінням державної охорони, ДКА, Адміністрацією Держспецзв`язку, списки осіб, щодо яких прийнято рішення про надання компенсації, подаються на затвердження відповідно Міністрові оборони, Міністрові внутрішніх справ, Міністрові інфраструктури, Голові Держприкордонслужби, Голові ДСНС, Голові СБУ, керівнику розвідувального органу, начальнику Управління державної охорони, командувачу Національної гвардії, Голові ДКА, Голові Держспецзв`язку (п.10 Порядку №728). Зокрема, за результатом розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця щодо отриманням грошової компенсації за належне до отримання житлове приміщення житлові комісії приймають рішення (про її надання або відмову в наданні), яке оформлюється протоколом підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (п.8 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої, наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380).

Одночасно, колегія суддів також вважає за необхідне також звернути увагу на той факт, що питання щодо черговості надання компенсації має досліджуватися на засіданні житлової комісії, за результатом якої, такою комісією приймається відповідне рішення.

Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728, встановлено, що житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в п.11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні (повідомлення про відмову не надано);

-пунктом 10.9 розділу Х Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей встановлено, що жилими приміщеннями, рішення житлової комісії оформлюється у вигляді протоколу (не надано), який підписується головою і членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується командиром військової частини не пізніше ніж через 10 днів з дня проведення засідання житлової комісії. Підпис командира військової частини засвідчується гербовою печаткою військової частини;

-пунктом 2.20 розділу ІІ Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, встановлено, що щороку протягом січня КЕВ (КЕЧ) районів спільно з представниками житлових комісій військових частин і гарнізону проводять перереєстрацію військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку, про що складається відповідний акт (не надано), який підписується начальником КЕВ (КЕЧ) району, головами житлових комісій військової частини та гарнізону. Після проведення щорічної перереєстрації начальник КЕВ (КЕЧ) району письмово доповідає начальнику гарнізону про підсумки перереєстрації.

Однак, в підтвердження виконання вищезазначеного рішення суду від 29.11.2023р. у справі №380/13653/23 Військова частина НОМЕР_1 до Відділу ДВС неодноразово надсилала повідомлення №19/1 від 05.04.2024р., адресовані ОСОБА_1 про те, що компенсацію за належне для отримання житлове приміщення буде отримано після надходження коштів на рахунок Самбірської КЕЧ (району). Станом на 02.04.2024р. кошів для виплати компенсації немає.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що Повідомлення №19/1 від 05.04.2024р., яке підписане командиром військової частини НОМЕР_1 , не можна вважати доказом який підтверджує виконання рішення суду у справі №380/13653/23. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б фактичне виконання рішення суду на виконання якого виданий виконавчий лист №380/13653/23 від 28.05.2024р. Оскільки відсутні рішення житлової комісії яке оформлюється у вигляді протоколу про надання або відмову в наданні ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Отже, Військова частина НОМЕР_1 не дотримала порядок та процедуру розгляду заяви про надання грошової компенсації відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №728, та як наслідок не виконала рішення суду від 29.11.2023р. у справі №380/13653/23, яке набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновків, що доводи апеляційної скарги є суттєвими та складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення слід скасувати з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 308,310,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)- задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 380/26052/24 - скасувати та прийняти нову постанову.

В позові Військової частини НОМЕР_1 до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може

бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС

України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом

тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
У зв`язку із перебуванням члена колегії - судді Хобор Р.Б. в період з 22.11.2025р. по 07.12.2025р. включно у відрядженні та у зв`язку із перебуванням члена колегії - судді Шавеля Р.М. 01.12.2025р.,03.12.2025 та 05.12.2025р включно у щорічній відпустці, а також перебування головуючого судді - Бруновської Н.В. у відрядженні в період з 08.12.2025р. 10.12.2025р. включно, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 11.12.2025р.