Справа № 280/9715/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Справа № 280/9715/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО»

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору;

2) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору;

3) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2025 ВП №79449919 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

4) визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Дворніковим А.О., який діє на підставі довіреності №18-ДнЕ/25 від 20.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державний виконавець протиправно відкрив виконавче провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/3497/23, оскільки строк відстрочки виконання вказаного судового рішення не сплив. Після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви останнього постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження скасовано не було.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи та документів, що надійшли до суду.

01.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній зобов`язаний вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору. Аналогічний правовий підхід застосовується і щодо постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції № 512/5 також підлягає обов`язковому винесенню одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Відповідач зауважує, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо стану виконання рішення боржником (зокрема, щодо наявності відстрочки виконання судового рішення), оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. При цьому після отримання інформації щодо відстрочення виконання рішення суду та відповідної заяви стягувача щодо повернення виконавчого документа, державний виконавець невідкладно та у повній відповідності до вимог закону виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зауважено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 цього Закону не звільняє боржника від обов`язку сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, якщо вони не були стягнуті до моменту повернення документа. Відтак, дії державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є не лише правомірними, а й обов`язковими. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06.11.2025 суд задовольнив заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» про забезпечення позову в адміністративній справі № 280/9715/25; зупинив стягнення на підставі постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору у розмірі 47238972,27 грн та від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10682051,46 грн до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №280/9715/25.

Ухвалою від 10.11.2025 суд залишив позовну заяву без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду доказів доплати судового збору в сумі 13807,68 грн.

Ухвалою від 24.11.2025 суд відкрив провадження у цій адміністративній справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін з урахуванням особливостей провадження, визначених статтею 287 КАС України.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі №908/3497/23, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2025, позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», м. Запоріжжя про стягнення 476 256 523,25 грн. заборгованості за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління № 0421-03015 від 04.05.2019 задоволено частково, зокрема, ухвалено стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 448 957 337 грн 25 коп. основного боргу за надані послуги, 17 445 984 грн 84 коп. інфляційних втрат, 4 926 600 грн 58 коп. 3 % річних та 1 059 800 грн 00 коп. витрат на сплату судового збору.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2025 у справі №908/3497/23 (з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 04.04.2025 про виправлення описки) задоволено частково заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», м. Запоріжжя про відстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23 на один рік з дня ухвалення судового рішення; відстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23 на 10 (десять) місяців до 25.11.2025.

24.09.2025 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23 судом виданий наказ про примусове стягнення.

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення (за вих.№01/60090 від 03.10.2025), долучивши наказ Господарського суду Запорізької області від 24.09.2025 у справі №908/3497/25.

28.10.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Оленою Грайровною відкрито виконавче провадження № 79449919 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 24.09.2025 у справі №908/3497/25.

Крім того, в межах ВП №.10.2025 державним виконавцем відділу винесено:

постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн;

постанову про стягнення виконавчого збору на суму 47238972,27 грн;

постанову про стягнення виконавчого збору на суму 10682051,46 грн (на суму заборгованості, яка підлягає стягненню та не була сплачена на момент відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом);

постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн.

30.10.2025 до Міністерства юстиції України надійшла заява представника ПрАТ НАЕК «Укренерго» Петрук Я.Ю. від 29.10.2025 № 01/65692 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

31.10.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Оленою Грайровною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вважаючи протиправними постанови про стягнення виконавчого збору, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1-1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як судові накази.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 79449919 з примусового виконання наказу № 908/3497/23 виданого 24.09.2025 Господарським судом Запорізької області. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що, на думку позивача, державний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження, оскільки строк відстрочки виконання судового рішення, на підставі якого був виданий наказ, не сплив. Разом з тим, незважаючи на подальше повернення виконавчого документа стягувачу, державним виконавцем були прийняті постанови про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 8 розділу ІІІ «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), передбачено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Поряд з цим, в розумінні частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 цього ж Закону)

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот); 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (частина дев`ята статті 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз положень статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції № 512/5 в аспекті спірних правовідносин дає підстави суду дійти висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документа, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору.

Верховний Суд у постановах від 11.10.2023 у справі №140/1126/23, від 28.04.2020 у справі №480/3452/19, від 20.11.2019 у справі №480/1558/19 дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Отже, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Крім того, у силу вимог статті 42 Закону № 1404-VIII до витрат виконавчого провадження, окрім виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 Закону № 1404-VIII, належать також витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень

Відповідно до пункту 2 розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції №512/5 витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Також суд зазначає, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-18, 19-1-21 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією (абзац чотирнадцятий пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5).

За обставинами справи після надходження до державного виконавця виконавчого документа (судового наказу) 28.10.2025 було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №79449919 та, враховуючи положення статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавцем було також прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 47238972,27 грн. Також відповідно до понесених державним виконавцем витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, з урахуванням вимог статті 42 Закону № 1404-VIII та пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5 було прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн.

Надалі 29.10.2025 стягувачем у виконавчому провадженні №79449919, Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго», була подана заява про повернення виконавчого документа, обґрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2025 з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 04.04.2025 відстрочено виконання рішення господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23 на 10 (десять) місяців. У заяві зазначено, що заборгованість Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» згідно наказу Господарського суду Запорізької області від 24.09.2025 у справі № 908/3497/23 станом на 27.10.2025 складає 83 388 129,18 грн основного боргу за надані послуги, 17 445 984,84 грн інфляційних втрат, 4 926 600,58 грн 3 % річних та 1 059 800,00 грн витрат на сплату судового збору.

На підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, внаслідок чого відповідно до вимог частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII було винесено постанову про стягнення виконавчого збору на суму 10682051,46 грн (на суму заборгованості, яка підлягає стягненню та не була сплачена на момент відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом) та у силу пункту 2 розділу VI Інструкції №512/5 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн.

Суд зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В межах розглядуваної справи позивач не оскаржує постанову державного виконавця від 28.10.2025 №79449919 про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин суд висновує, що після відкриття виконавчого провадження №79449919 державний виконавець, приймаючи постанови від 28.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору, від 28.10.2025 ВП №79449919 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору, від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам позивача про відсутність правових підстав для відкриття виконавчого провадження, винесення оскаржуваних постанов, суд звертає увагу на таке.

Частиною першою статті 33 Закону № 1404-VIII передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Право на подання заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду передбачене статтею 331 Господарського процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 навела висновки про те, що розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Питання щодо відкриття виконавчого провадження у разі відстрочення виконання судового рішення було предметом дослідження Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 804/1217/18. Так, у постанові від 30.09.2020 в межах згаданої справи суд касаційної інстанції виснував, що відкриття виконавчого провадження в силу статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» здійснюється на підставі виконавчого документа, строк на подання якого відповідно до приписів статті 12 цього ж закону встановлений для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Водночас, відстрочка надана судом складає зміст виконавчого документа, та не є ні вимогою, недоліком чи невідповідністю, у разі наявності яких державний виконавець може повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а є виключним процесуальним інструментом, який застосовується судом (як безпосередньо в рішенні суду, так й окремою ухвалою в процесі виконання рішення) у виконавчому документі за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Натомість приписами пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася. При цьому, наведена норма не містить конкретного визначення на якій стадії виконавчого провадження (перед відкриттям виконавчого провадження чи під час його проведення) державному виконавцю її слід застосовувати.

Водночас, пункт 6 частини першої статті 34 Закону зобов`язує державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. Вказана норма застосовується у разі надходження до державного виконавця судового рішення про відстрочку виконання рішення саме після відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства слід дійти висновку, що у разі наявності у судовому рішенні відстрочки виконання судового рішення, виконавче провадження не відкривається та виконавчі дії не проводяться, оскільки момент їх здійснення відстрочений на визначений судом строк і відповідно їх нездійснення є правомірним.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2025 у справі №908/3497/23 (з урахуванням ухвали Господарського суду Запорізької області від 04.04.2025 про виправлення описки) відстрочено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі № 908/3497/23 на 10 (десять) місяців до 25.11.2025.

Таким чином, з урахуванням висновків Верховного Суду у справі №804/1217/18 рішення Господарського суду Запорізької області від 23.01.2025 у справі №908/3497/23 повинно виконуватись державним виконавцем після завершення строку, на який була надана судом відстрочка (до 25.11.2025), та який станом на 28.10.2025 не настав, що свідчить про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження.

Суд бере до уваги, що державний виконавець в силу Закону № 1404-VIII не наділений повноваженнями перевірки факту відстрочення виконання судового рішення (виконавчого документа) та, отримавши виконавчий документ у вигляді судового наказу, відповідач в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження, та в подальшому оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а після повернення виконавчого документа стягувача спірні постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

За правилами пунктів 2, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.

Зважаючи на відсутність правових підстав для відкриття виконавчого провадження №79449919, а також відсутність у спірних постановах від 28.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору, від 28.10.2025 ВП №79449919 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження такої властивості, як протиправність, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача саме скасування зазначених постанов. Аналогічний підхід до вирішення спору застосував Верховний Суд у постановах від 27.03.2019 у справі № 826/15117/17, від 14.03.2024 у справі №591/4234/23.

Враховуючи факт скасування постанов від 28.10.2025 про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, суд вважає за необхідне скасувати також постанови від 31.10.2025 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які були прийняті у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування постанов про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Платіжними інструкціями №4238109 від 29.10.2025, №4245368 від 04.11.2025, №4245367 від 04.11.2025, №4262867 від 14.11.2025 підтверджується сплата позивачем судового збору. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 24224,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 271, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору на суму 47238972,27 грн.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.10.2025 ВП №79449919 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення виконавчого збору на суму 10682051,46 грн.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31.10.2025 ВП №79449919 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 121,63 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 24224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», місцезнаходження: вул. Добролюбова, буд. 20, м. Запоріжжя, 69006; .

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул.Городецького, буд.13, м.Київ, 01601; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11.12.2025.

Суддя К.В.Мінаєва