Справа № 560/11010/25
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2025 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач електронним зв`язком звернувся до суду з адміністративним позовом від 06.10.2021, в якому просить: 1) визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 11 (одинадцять) років календарної вислуги.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати йому одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років що разом складає 11 років та здійснити виплату донарахованих сум. У відповідь на вказану заяву Відповідач повідомив про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років.

Відповідно до ухвали від 26.06.2025, суд відкрив спрощене провадження без повідомлення учасників справи.

14.07.2022 до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на момент звільнення з військової служби календарна вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України становила : календарна - 9 років 11 місяців 5 днів, загальна з врахуванням пільгової 11 років 02 місяці 25 днів. Враховуючи наведене, відсутні підстави для нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої п.2 ст.15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 11 (одинадцять) років календарної служби, оскільки на момент звільнення з військової служби календарна вислуга років позивача у Збройних Силах України становила 9 років 11 місяців 5 днів. А відповідно до вимог Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 календарних років і більше.

Щодо заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Закон №2352-IX набув чинності 19.07.2022.

Отже, з 19.07.2022 законодавець у КЗпП України обмежив строк звернення працівника до суду з позовом, зокрема, про стягнення всіх сум, належать працівникові при звільненні - тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Доказів одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, відповідачем до суду не надано, тому позивач звернувся до суду з цим позовом без пропуску встановленого строку.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №47 від 12.02.2025 майстер-сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта військової частини НОМЕР_1 , який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.02.2025 №2РС за пп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або з інших поважних причин) в запас, було виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №47 від 12.02.2025 при звільненні з військової служби ОСОБА_1 було нараховано і виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до п.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII і пункту 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» № 460 від 17.09.2014 року за повних 2 роки і 4 місяці служби в розмірі 33748 грн. 40 коп.

Позивач звертався до відповідача з заявою щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років що разом складає повних 11 років, однак відповідачем повідомлено про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Підпунктом 1 п.2 ст.15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби , зокрема, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду та воєнного стану;

На момент звільнення з військової служби календарна вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України становила : календарна - 9 років 11 місяців 5 днів, загальна з врахуванням пільгової 11 років 02 місяці 25 днів.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII, не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше.

Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту другої статті 15 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є наявність вислуги 10 років і більше.

Таким чином, в пункті 2 статті 15 Закону №2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Наведена правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 у справі №806/2104/17, та від 24.11.2020 по справі №822/3008/17.

Таким чином, доводи відповідача про те, що за пільгові роки виплата одноразової грошової допомоги на підставі п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не нараховується, а враховуються лише календарні роки служби, суд вважає необгрунтованими.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі та правових позицій Верховного Суду, суд вважає, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів правомірності невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років що разом складає повних 11 років, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням пільгової вислуги років, що разом складає повних 11 років, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12 грудня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )
Головуючий суддя А.І. Петричкович