Справа № 640/24664/19
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/24664/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєгас Буд», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» (далі позивач, ТОВ «СФ Україна») до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєгас Буд» (далі третя особа, ТОВ «Вєгас Буд»), в якому позивач просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 05 вересня 2019 року № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 252800,00 грн; від 05 вересня 2019 року № за платежем адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн.

Позовні вимоги ТОВ «СФ Україна» мотивовані тим, що під час проведення перевірки відповідач не звернув уваги на те, що первинну документацію по господарським взаємовідносинам позивача і ТОВ «Вєгас Буд» було вилучено на підставі ухвали слідчого судді слідчим органом. Позивач на запит податкового органу про надання первинних документів повідомив податковий орган про факт вилучення податкових документів слідчим органом, відтак податковий орган повинен був перенести податкову перевірку відносно позивача, а не проводити податкову перевірку без дослідження первинних документів.

Крім того, позивач вказує, що висновки відповідача про те, що факт вчинення господарських операцій спростовується поясненнями директора ТОВ «Вєгас Буд», який заперечує свою участь у господарській діяльності товариства, є безпідставними. Позивач зазначає, що по-перше оцінку таким поясненням не надано відповідним судом у відповідному вироку суду, відтак вони не можуть вважатися належним і допустимим доказом. Також, позивач зазначає, що сам директор ТОВ «Вєгас Буд» заперечує обґрунтованість наданих ним під час досудового розслідування пояснень, на підтвердження чого до адміністративного позову надано копію листа ТОВ «Вєгас Буд» і звернення директора товариства.

Позивач наголошує, що на час здійснення господарських операцій контрагент ТОВ «Вєгас Буд» на час вчинення господарських операцій мав чинний статус платника ПДВ, мав право виписувати податкові накладні та повідомлень про його відсутність за місцезнаходженням до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Доводи відповідача з приводу того, що господарські операції не підтверджені документально з огляду на аналіз податкової звітності контрагента позивача по ланцюгах постачання позивач вважає необґрунтованими, оскільки аналіз податкової інформації не може безумовно підвередити чи спростувати факт здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТОВ «Вегас Буд».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ТОВ «Вєгас Буд».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 січня 2020 року витребувано у Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДПС у м. Києві належним чином засвідчені копії: всіх документів, які були вилучені у ТОВ «СФ Україна» по взаємовідносинах з ТОВ «Вєгас Буд» описом вилучених документів (додаток до протоколу про тимчасовий доступ до речей та документів від 19 жовтня 2018 року згідно з ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року); вироків (за наявності) у кримінальних справах стосовно ТОВ «СФ Україна» або його контрагента ТОВ «Вєгас Буд», у межах кримінальних проваджень.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ТОВ «СФ Україна», ГУ ДПС у м. Києві у лютому 2020 року подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що в ході проведення перевірки ТОВ «СФ Україна» по взаємовідносинам з ТОВ «Вєгас Буд» задокументовано придбання товарів (циліндр, ручка, куточок, замок, кришка, тощо). Протягом періоду, за який ТОВ «Вєгас Буд» документально оформлювало поставку товарів для ТОВ «СФ Україна», ТОВ «Вєгас Буд» не звітувало про наявність виробничих потужностей, орендованих чи власних приміщень, а також не встановлено залучення підприємством стороннього трудового ресурсу та основних засобів.

По ТОВ «Вєгас Буд» 21 серпня 2018 року внесені дані до облікової картки суб`єкта фіктивного підприємництва по кримінальному провадженню № 0000004 та опитано керівника гр. ОСОБА_1 , який повідомив про непричетність до реєстрації та діяльності підприємства. Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06 червня 2019 року у справі № 757/29040/19-к в рамках кримінального провадження № 0000291 від 04 квітня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 205 КК України, а саме: слідчий зазначає, що створені (придбані) невстановленими слідством особами з метою прикриття незаконної діяльності ряд підприємств, зокрема, ТОВ «Вєгас Буд». Фактично ТОВ «Вєгас Буд» створено штучну видимість здійснення господарських операцій з ТОВ «СФ Україна» шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій.

Також, ТОВ «Вєгас Буд» реалізувало товари у лютому-березні 2018 року іншим суб`єктам господарювання на загальну суму ПДВ 1189814 грн, а саме: номенклатура клапани, крани, колектори, з`єднувачі, кутники, трійники, муфти, заглушки, подовжувачі, ніпеля, куточки, циліндри, тощо. За допомогою інформаційно-аналітичних баз даних ДФС України встановлено, що ТОВ «Вєгас Буд» не має майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, відсутні необхідні умови для досягнення результатів ) відповідної економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, також не знаходиться за податковою адресою, службові особи підприємства згідно з центральною базою даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України не отримують доходи на підприємствах, в яких рахуються службовими особами.

Відповідач вказує, що на податкову адресу направлено запит від 31 липня 2019 року № 144244/10/26-15-14-04-05-14 про надання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суд м. Києва від 27 вересня 2018 року або документів, що належать до предмета зазначеної перевірки. Проте, під час перевірки ТОВ «СФ Україна» відповідь не надано, про що складено акт про ненадання первинних документів від 02 серпня 2019 року № 1142/26-15-14-04-05. За результатами розгляду акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які відповідач вважає правомірними та обґрунтованими, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «СФ Україна».

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому послідовно підтверджує позицію, викладену в адміністративному позові.

На виконання положень Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код 43141267) на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ДПС у м. Києві про виклик свідка у справі № 640/24664/19.

Після прийняття справи до провадження Луганським окружним адміністративним судом, ГУ ДПС у м. Києві у листопаді 2025 року подало до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що контролюючим органом було правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а тому підстав для скасування цих рішень немає.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши у змішаній формі справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено наступне.

ГУ ДПС ум. Києві відповідно до наказу від 26 липня 2019 року № 1440 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СФ Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Вєгас Буд».

За результатами перевірки складено Акт від 09 серпня 2019 року № 847/26-15-14-04- 05/41315291, яким встановлено порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 98.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 ПК України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового періоду, що перевірявся на загальну суму 252800,00 грн., а саме за березень 2018 року на суму 252800,00 грн.

- пунктів 44.1, 44.6 статті 44 ПК України, посадовим особам контролюючого органу не надано документів під час перевірки.

На підставі Акту перевірки ГУ ДПС ум. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 05 вересня 2019 року № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 252800,00 грн і від 05 вересня 2019 року № за платежем адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись з указаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «СФ Україна» звернулось до суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Щодо ненадання позивачем копій первинних документів і проведення податковим органом перевірки на підставі інформації з податкової бази суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Згідно зі статтею 44 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) платники податків для цілей оподаткування зобов`язані: вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 Податкового кодексу України); забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (пункт 44.3 Податкового кодексу України).

Абзацом першим пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Відповідно до частини першої пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (пункт 85.4 статті 85 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 85.9 статті 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них (абзаци перший-третій пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України).

Отже, підтвердження платником податків первинними документами задекларованих показників податкового обліку під час проведення перевірки є обов`язковою умовою для визнання контролюючим органом таких показників як фактичних. Обов`язок платника податків зберігати первинні документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з обов`язком контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі, перш за все, таких документів. Не надання платником податків відповідних документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними чи іншими компетентними органами. Якщо до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати контролюючому органу для проведення перевірки їх копії або забезпечити доступ до них. У такому випадку, в разі необхідності, терміни проведення перевірки, незалежно від того, чи вона розпочалася, переносяться до дати отримання копій витребуваних документів або забезпечення доступу до них.

Підтверджене належним чином вилучення первинних документів правоохоронними органами у платника податків не прирівнюється до відсутності документів як підстави для того, щоб перевірка була проведена, виходячи тільки з податкової інформації, яка є в розпорядженні контролюючого органу.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4818/18.

У Податковому кодексі України немає визначення поняття вилучення документів правоохоронними органами.

Поряд з цим питання вилучення (виїмки) документів врегульовано положеннями Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 160 Кримінально-процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку); тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду. На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів (стаття 165 Кримінально-процесуального кодексу України).

Отже у разі вилучення (виїмки) оригіналів або копій документів володільцю таких надається опис вилучених документів чи їх копій, а також на вимогу володільця має бути залишено копії вилучених оригіналів документів.

Факт вилучення документів відображається у протоколі слідчої дії.

З аналізу вказаних норм вбачається, що вилучення (виїмка) документів може бути проведено виключно на підставі ухвали слідчого судді, суду і таке вилучення (виїмка) має бути підтверджено документально, описом, протоколом слідчої дії, тощо.

Судом установлено, що під час проведення перевірки податковим органом вручено позивачеві запит від 29 липня 2019 року з проханням надати первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Вєгас Буд». У відповідь на запит ТОВ «СФ Україна» повідомило, що надати вказані документи немає можливості, оскільки останні на підставі протоколу тимчасового доступу від 16 жовтня 2018 року вилучені старшим слідчим з ОБС першого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві Хорошевським О. Ю. До відповіді на запит додано копію протоколу тимчасового доступу від 16 жовтня 2018 року та опис вилучених документів.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу «частково надані оригінали первинних документів відносно ТОВ «СФ Україна» по взаємовідносинам з ТОВ «Вєгас Буд». Останні документи будуть надані 22.10.2018 року».

Тобто, як видно з самого протоколу, слідчому органу були надані первинні документи по взаємовідносинам з ТОВ «Вєгас Буд» лише частково.

Відповідно до переліку, наведеному в описі речей і документів, які були вилучені у ТОВ «СФ Україна» на підставі ухвали слідчого судді, вилучені наступні документи, зокрема: 1) договір поставки від 16 лютого 2018 року; 2) видаткова накладна від 16 лютого 2018 року № 80; 3) видаткова накладна від 01 березня 2018 року № 60; 4) видаткова накладна від 14 березня 2018 року № 65; 5) видаткова накладна від 28 лютого 2018 року № 106; 6) оборотно-сальдова відомість по рахунку 631; 7) оборотно-сальдова відомість по рахунку 281; 8) реєстр прибуткових накладних; 9) виписка за особовим рахунком.

В описі зазначено, що документи надані в оригіналах.

Як вже зазначалось, в силу положень пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них (абзаци перший-третій пункту 85.9 Податкового кодексу України).

Встановлені обставини справи свідчать, що отримавши від позивача листа про вилучення оригіналів документів слідчим органом ДФС на підстав ухвали слідчого судді, податковий орган не переніс дати проведення перевірки, не ініціював дій по витребування документів від слідчого управління ДФС, а натомість вирішив проводити податкову перевірку у відсутність первинних документів, що є порушенням податкового законодавства.

Відповідач зазначає, що ним направлено запит від 31 липня 2019 року № 144244/10/26-15-14-04-05-1 про надання ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м, Києва від 27 вересня 2018 року, проте ТОВ «СФ Україна» відповідь не надано.

Таким чином, фактично у зв`язку з ненаданням позивачем на запит відповідача копії ухвали слідчого судді, податковий орган дійшов висновку про порушенням позивачем положень статті 44 Податкового кодексу України.

Між тим, суд зазначає, що стаття 44 Податкового кодексу України визначає порядок отримання податковими органами від платників податків документів первинного бухгалтерського обліку та податкової звітності, а не копій судових рішень.

Суд наголошує, що податковий орган не був позбавлений можливості звернутися до слідчого органу ДФС у м. Києві із запитом про підстави для витребування відповідних первинних документів, також суд звертає увагу, що надання платником податку відповідачеві копії ухвали слідчого судді, яка не була деперсоніфікованою (містить в собі персональну інформацію щодо учасників судового процесу, інформацію з обмеженим доступом, тощо) могло б бути розцінене як порушення відповідного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи податкового органу про порушення позивачем вимог статті 44 Податкового кодексу України щодо ненадання на податковий запит інформації, є необґрунтованими.

При цьому, суд враховує, що позивач зі свого боку вчинив необхідні дії, а саме звернувся до слідчого управління ДФС за отримання копій вилучених документів, про що повідомив відповідача, однак останній дату перевірки не переніс, провів перевірку без дослідження первинної документації, обмежившись лише податковою інформацію, чим порушив вимоги приписів 85.9 Податкового кодексу України.

Щодо податкової інформації про відсутність у контрагента позивача ТОВ «Вєгас Буд» матеріальних ресурсів для проведення господарської діяльності та не підтвердження руху товарів по ланцюгу постачання з огляду на податкову інформацію, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, відсутність за юридичною адресою на момент звірки тощо. В разі порушення контрагентом податкової дисципліни відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи.

Відтак посилання контролюючого органу на можливі порушення вимог податкового законодавства контрагентом позивача не можуть бути підставою для висновку про нереальність господарських операцій за укладеними з ним договором.

Чинним законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємницької діяльності стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявність тих чи інших основних фондів, зокрема, земельних ділянок тощо для здійснення господарської операції. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальну можливість виконання правочину.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 160/10727/22.

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

У постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 810/3790/17 Верховний Суд також вказав, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган

Відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 380/18771/22.

Щодо посилань податкового органу, що господарюючі суб`єкти по ланцюгу постачання є фігурантами по кримінальним провадженням, суд апеляційної інстанції зазначає наступне, що сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17.

Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18 зазначив, що факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 2а-0870/12052/11 вказав, що суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для спору, що має місце у справі, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.

За таких обставин, посилання відповідача на наявність свідчень директора ТОВ «Вєгас Буд» Новікова О. С. про його непричетність до господарської діяльності підприємства, наданих в рамках досудового розслідування, не може спростовувати факт здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Вєгас Буд».

Більше того, позивачем до суду надана заява директора ТОВ «Вєгас Буд» ОСОБА_1 , в якій він зазначає, що слідчий ввів його в оману, і від свідчень, наданих слідству, ОСОБА_1 відмовляється.

Таким чином, суд не може врахувати вказані пояснення в якості належного та допустимого доказу на підтвердження чи спростування обставин ведення господарських відносин між ТОВ «Вєгес Буд» та позивачем.

Суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що згідно з вимогами цивільного та податкового законодавства існує «презумпція правомірності правочину» (стаття 204 ЦК України) та «презумпція правомірності рішень платника податку» (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України), а відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має виключно «індивідуальний характер». Тобто, якщо контрагент позивача не виконав своїх податкових зобов`язань, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, і платник податків, в свою чергу, в даному випадку, не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такі правові висновки повністю узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2020 рок у справі № 440/1082/19, від 17 березня 2020 рок у справі № 812/9439/13а, від 12 червня 2022 року у справі № 520/2388/20, від 05 жовтня 2022 року у справі № 640/1269/19, від 01 лютого 2023 року у справі № 300/1753/21 і від 19 червня 2023 року у справі № 810/1577/17.

Окрім того, суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового чи іншого законодавства.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17 і від 06 листопада 2018 року у справі № 822/551/18.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення визначеної Законом процедури провадження перевірки, а саме за відсутності у платника податків первинних документів, вилучених слідчим органом на підставі ухвали слідчого судді, податковий орган не вчинив дій для перенесення дати проведення перевірки для умов отримання оригіналів документів, необхідних для перевірки, а перевірку провів на підставі виключно податкової інформації, що була наявна у податкового органу.

Вказані порушення порядку проведення перевірки вказують на безпідставність висновків акту перевірки, а відповідно і на протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її наслідками.

При цьому, суд не надає оцінку наданим до суду первинним документам щодо діяльності позивача і ТОВ «Вєгас Буд», оскільки такі документи не були предметом податкової перевірки, а порушення, які допущені податковим органом фактично стосуються процедури проведення перевірки, без отримання первинних документів, а не змістовної перевірки первинної документації в розрізі господарської діяльності позивача у відповідний період.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем не на підставі і не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «СФ Україна».

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України суд при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом сплатив судовий збір у розмірі 3799,65 грн.

Відтак на підставі положень частини першої статті 139 КАС України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3799,65 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» (місцезнаходження: вул. Вікентія Хвойки, 18/14, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 41315291) до Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вєгас Буд» (місцезнаходження: вул. Калинова, 57, м. Обухів(пн), Київська область, 08700, ідентифікаційний код 41861517) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 05 вересня 2019 року № про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість розмірі 252800,00 грн.

Визнати протиправним та скасування повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 05 вересня 2019 року № за платежем адміністративний штраф у розмірі 510,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СФ Україна» понесені витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3799,65 грн (три тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень шістдесят п`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Кисіль