Справа № 460/51088/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення заяви без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.В. Друзенко розглянувши у письмовому провадженні процесуальне питання щодо ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про ухвалення додаткового судового рішення,
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22, що набрало законної сили 10.07.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 19 червня 2022 року нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік та з урахуванням змін розміру мінімальної заробітної плати протягом відповідного року), до зміни законодавства або зміни правового статусу позивача. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

22.07.2025 надійшла письмова заява представника ОСОБА_1 Боюки В.В. від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №460/51088/22.

За результатами розгляду вказаної заяви, суд ухвалою від 24.07.2025 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/51088/22 протягом одного місяця з дня отримання суб`єктом владних повноважень ухвали.

25.08.2025 надійшов звіт суб`єкта владних повноважень, і ухвалою від 02.09.2025 такий звіт було прийнято судом.

04.09.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 Боюки В.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій зауважено на тому, що в заяві від 21.07.2025 ним ставилося питання не лише про судовий контроль, що застосовується, в порядку ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, а й про судовий контроль у порядку і спосіб, що визначений ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до цього, було встановлено, що частина питань, винесених на розгляд суду заявою про встановлення судового контролю від 21.07.2025, дійсно судом не була вирішена.

З огляду на вказане, а також враховуючи ту обставину, що постановлення додаткового рішення за результатами розгляду заяви про встановлення судового контролю процесуальним законодавством не передбачене, суд ухвалою від 09.09.2025 повторно призначив заяву представника ОСОБА_1 від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №460/51088/22, до розгляду.

Зазначене питання вирішено ухвалою з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду від 17.09.2025.

В пункті 2 заяви від 04.09.2025 містилося також прохання наступного змісту: «Роз`яснити Ухвалу від 24 липня 2025 року у справі №460/51088/22 по провадженню №14576/25, про вирішення судом у її тексті викладених мною у заяві від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду вимог, які складалися із дев`яти пунктів, про оцінку судом таких вимог, вирішення судом заявлених мною клопотань, через унеможливлення розуміння винесеної судом Ухвали без викладу зазначеної до роз`яснення інформації, дійсної волі та наміру суду, а не прихованого створення судом умов для легалізації дій, рішень та бездіяльності відповідача з повного та своєчасного виконання рішення суду у відповідності до вимог закону та резолютивної частини рішення суду».

В той же час, 18.09.2025 представник ОСОБА_1 Боюка В.В. направив до суду заяву, в якій вказав про невирішення судом заяви його заяви від 04.09.2025, в тому числі, питання ухвалення додаткового рішення (ухвали) та питання роз`яснення ухвали від 24.07.2025.

Відповідно до цього, ухвалами від 19.09.2025 суд відмовив в ухваленні додаткового рішення до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №460/51088/22 та у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №460/51088/22.

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_1 та скасовано:

ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 про прийняття звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення у справі №460/51088/22 з направленням справу до суду першої інстанції для продовження розгляду;

ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/51088/22 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду;

ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі №460/51088/22 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду;

ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі №460/51088/22 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Під час нового розгляду відповідного питання, ухвалою від 03.12.2025 суд частково задовольнив заяви представника позивача від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №460/51088/22 та від 16.09.2025 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №460/51088/22. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22, а саме щодо невиконання обов`язку по здійсненню виплати перерахованої на виконання судового рішення доплати до пенсії ОСОБА_1 за період з 19 червня 2022 року по 31 грудня 2023 року в розмірі 200218,00 грн, постановивши окрему ухвалу про виявлені під час розгляду заяви порушення закону.

Після цього, ухвалою від 03.12.2025 суд відмовив у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22. Встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22 та зобов`язав надати звіт про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22, протягом трьох місяців.

Також ухвалою від 03.12.2025 суд відмовив в ухваленні додаткового рішення до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №460/51088/22.

Ухвалою від 03.12.2025 суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 24.07.2025 у справі №460/51088/22.

09.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача Боюки В.В. від 08.12.2025 про ухвалення додаткового рішення, у якій з урахуванням того, що рішення суду за наслідками вирішення заяви від 21.07.2025 у порядку судового контролю за виконанням рішення суду відбулося на користь позивача як стягувача, просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 14800 гривень.

До цієї заяви долучено: Ордер на надання правничої (правової) допомоги; Акт надання правової допомоги; Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги.

11.12.2025 ОСОБА_2 подав до суду заяву, у якій повідомив про наявність описки в документах в поданих як додатки до заяви про стягнення судових витрат у справі №460/51088/22, а саме у доданих до заяви документах було допущено описку в номері справи, й вказано №460/51087/22, як в назві документу «Акт надання правової допомоги Боюці В.І, 460-51087-22», так і його тексті; допущено таку ж описку в пункті 1 Розрахунку, розділі «назва процесуального документу» вказано невірний номер справи №460-51087-22. Просив суд врахувати викладене та вважати правильним у вказаних документах номер «№460/51088/22» замість описки «№460/51087/22».

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки, судове рішення у справі ухвалено за правилами статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), тому заява про ухвалення додаткового рішення розглядається в такому ж порядку (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною третьою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За частиною п`ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України щодо судових витрат передбачене для тих випадків, коли суд з певних причин не вирішив одного із питань, які передбачені в частині першій цієї статті, хоча мав - до ухвалення рішення/постанови за наслідками розгляду справи - для цього підстави. Розподіл судових витрат є одним із таких питань.

Для цілей розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина третя статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України), суд має встановити їх розмір на підставі поданих доказів і з уваги на приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, визначити ту співмірну суму витрат, яка підлягатиме розподілу між сторонами.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 07.07.2023 №340/2823/21 (провадження №К/990/16360/22), з питань застосування норм статей 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, сформулював позицію щодо розподілу судових витрат.

Формуючи правову позицію Верховний Суд зауважив на особливостях розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, які визначені у статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України і, серед іншого, передбачають, що за цією процедурою не проводяться судові дебати.

В свою чергу, за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), які визначені у статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, судові дебати також не проводяться, як і не проводяться під час розгляду заяв у порядку статей 383, 382, 254, 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на це, положення частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України треба розуміти так, що сторона має заявити суду про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення судом рішення у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Лише у такому випадку докази, які підтверджують ці витрати (які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи), можуть бути надані суду для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат - протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

При цьому, зазначене стосується лише тих судових витрат, докази понесення яких не могли бути надані суду до ухвалення рішення.

Суд, застосовуючи вказану правову позицію зауважує, що передумовами для винесення питання про судові витрати за межі судового рішення про вирішення спору по суті є сукупність таких обставин:

1) неможливість подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до моменту ухвалення судового рішення;

2) поважність причин, які перешкоджають стороні подати такі докази до моменту ухвалення судового рішення;

3) подання заяви про вирішення питання про судові витрати до моменту ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відтак, сторона має заявити суду про необхідність розподілу витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, до ухвалення судом остаточного судового рішення або ж до моменту постановлення остаточної ухвали у порядку виконання судового рішення.

У поданій заяві від 08.12.2025, яка до суду надійшла 09.12.2025, ОСОБА_2 зазначає, що з урахуванням того, що рішення суду за наслідками вирішення заяви від 21.07.2025 у порядку судового контролю за виконанням рішення суду відбулося на користь позивача як стягувача, просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 14800 гривень.

Так, 22.07.2025 надійшла письмова заява ОСОБА_2 від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №460/51088/22. Суд ухвалою від 24.07.2025 зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі №460/51088/22 протягом одного місяця з дня отримання суб`єктом владних повноважень ухвали. 25.08.2025 надійшов звіт суб`єкта владних повноважень, і ухвалою від 02.09.2025 такий звіт було прийнято судом. 04.09.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, в якій зауважено на тому, що в заяві від 21.07.2025 ним ставилося питання й про судовий контроль, що визначений ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд ухвалою від 09.09.2025 повторно призначив заяву представника ОСОБА_1 від 21.07.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №460/51088/22, до розгляду. Зазначене питання вирішено ухвалою з питань визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду від 17.09.2025. В пункті 2 заяви від 04.09.2025 містилося також прохання роз`яснити ухвалу від 24.07.2025. В той же час, 18.09.2025 ОСОБА_2 направив до суду заяву, в якій вказав про невирішення судом заяви його заяви від 04.09.2025, в тому числі, питання ухвалення додаткового рішення (ухвали) та питання роз`яснення ухвали від 24.07.2025. Відповідно до цього, ухвалами від 19.09.2025 суд відмовив в ухваленні додаткового рішення до ухвали від 24.07.2025 у справі №460/51088/22 та у задоволенні заяви представника позивача про роз`яснення ухвали від 24.07.2025 у справі №460/51088/22.

Постановами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 частково задоволено апеляційні скарги ОСОБА_1 та скасовано: ухвалу від 02.09.2025, ухвалу від 17.09.2025, ухвали від 19.09.2025 з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до цього, ухвалами від 03.12.2025 суд вирішив відповідні питання у справі №460/51088/22.

Однак, заяви про вирішення питання про судові витрати до моменту постановлення ухвали від 19.09.2025 по справі №460/51088/22 стороною позивача подано не було. У прохальній частині поданих заяв у порядку виконання судового рішення, починаючи з 21.07.2025, про стягнення витрат на правничу допомогу не заявлено.

Отже, стороною позивача у даній справі не було заявлено про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не надано документів, які ці витрати підтверджують. При цьому, не повідомлено суд про неможливість вчасно подати відповідні докази.

За наведеного, суд констатує, що до постановлення ухвали від 19.09.2025 по справі №460/51088/22 до суду не надходило заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, подаючи заяву від 08.12.2025 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, представником позивача долучено:

Ордер на надання правничої (правової) допомоги;

Акт надання правової допомоги у справі №460-51087-22 на стадії виконання судового рішення від 27.02.2023, зумовлені підготовкою й розглядом заяви від 21.07.2025 у порядку судового контролю за виконанням судового рішення від 08.12.2025, відповідно до якого розмір витрат становить 14800,00 грн, у тому числі: 13200,00 грн розмір винагороди за надання ПД за 11 год надання послуг та 1600,00 грн добові витрати за два дні (прибуття до клієнта та до суду);

Розрахунок розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги у адміністративній справі (містить покликання на Договір про надання правової допомоги від 01/01/2013 №б/н, однак такий не долучено).

Також не долучено документи, які б свідчили про оплату в сумі 14800,00 грн.

Відповідно до наведеного розрахунку загальний розмір витрат становить 14800,00 грн, у тому числі: 13200,00 грн розмір винагороди за надання ПД за 11 год (по 1200,00 грн) надання послуг та 1600,00 грн добові витрати за два дні (прибуття до клієнта та до суду).

Окремо слід зауважити на тому, що до такого розрахунку включено, зокрема й підготовку таких процесуальних документів: 4 апеляційних скарг на ухвали від 02.09.2025, від 24.07.2025, від 19.09.2025 (2); клопотань про об`єднання справ в апеляційному суді, клопотань про участь у судовому засіданні в апеляційному суді в режимі ВКЗ, заяви про ухвалення додаткової постанови апеляційним судом.

З даного приводу, суд зауважує, що за правилами частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення може саме суд, що ухвалив судове рішення, зокрема якщо не було вирішено питання про судові витрати (тобто Восьмий апеляційний адміністративний суд).

З урахуванням вищенаведеного, суд повторює, що ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України щодо судових витрат передбачене лише для тих випадків, коли суд з певних причин не вирішив одного із питань, які передбачені в частині першій цієї статті, хоча мав для цього підстави, у даному випадку саме до постановлення остаточної ухвали у порядку виконання судового рішення.

Тому, суд дійшов висновку, що вимоги частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України стороною позивача не дотримані, а тому заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат в розмірі 14800,00 грн, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 139, 143, 252, 255, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі №460/51088/22, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 12 грудня 2025 року

Суддя Н.В. Друзенко