Справа № 580/10388/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року справа № 580/10388/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення сум ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 у за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 69 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначено, що під час звільнення позивачу виплачена, зокрема, грошова компенсація за невикористані дні відпустки, що розрахована із посадового окладу, але без урахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168.

Ухвалою від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а тому не підлягає включенню до бази розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, про що прямо вказано у пункту 6 розділу XXXI Порядку 260.

Пункт 1 постанови № 168 передбачає, що додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою військовослужбовця, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану. Розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання військовослужбовцем участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, та визначається наказами командирів (начальників).

Також пунктом 2 розділу І Порядку № 260 встановлено, що додаткова винагорода на період дії воєнного часу належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так як додаткова винагорода, установлена пунктом 1 постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення та, в силу приписів Порядку 260, вона не включається до бази розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпусток, то відповідач не мав правових підстав для розрахунку грошової компенсації невикористаних днів щорічних основної та додаткової відпусток позивача з урахуванням такої додаткової винагороди.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025 №143мтд, позивача виключено зі списків особового складу та доручено провести розрахунок при звільненні. Зокрема нараховано грошову компенсацію за: щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 55 днів за 2023-2025 роки; щорічну невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 14 днів за 2025 рік.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168, при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпустки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував таке.

Відповідно до ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Згідно з ч.1 ст.2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII) (тут і далі у редакції станом на час звільнення позивача зі служби).

Відповідно до ч.ч.2-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до ч.1 ст.16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до абз.3 ч.14 ст.10-1 Закону №2011-XII у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (далі Інструкція №260) (тут і далі у редакції станом на час звільнення позивача зі служби).

Згідно з абз.1 пункту 5 розділу XXXI Інструкції №260 у рік звільнення військовослужбовців зі служби, зазначених у пунктах 3, 4 цього розділу, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

П.10 розділу XXXI Інструкції №260 передбачено, що грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства України на день звільнення з військової служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру місячного грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Отже, наведені норми Інструкції №260 вказують на те, що компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки розраховується із грошового забезпечення, право на яке має військовослужбовець станом на час звільнення.

Як установлено судом, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2025 №143мтд, позивача виключено зі списків особового складу та доручено провести розрахунок при звільненні. Зокрема нараховано грошову компенсацію за щорічну невикористану основну відпустку у розмірі 55 днів за 2023-2025 роки; щорічну невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій у розмірі 14 днів за 2025 рік.

Із довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2025 №0739 про нараховане та виплачене позивачу грошове забезпечення суд встановив, що позивачу у травні 2025 року (місяць звільнення) було нараховано грошове забезпечення, до якого включено: посадовий оклад 1819,35 грн; оклад за військовим званням 382,10 грн; надбавка за вислугу років 551,61 грн; надбавка за особливості проходження служби 2758,06 грн; премія 33867,29 грн.

Додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168 до складу грошового забезпечення позивача за травень 2025 року не входила.

Відтак, на переконання суду, відсутні підстави для її урахування під час обчислення компенсації за щорічну невикористану основну та додаткову відпустку.

Щодо зазначеної у позовній заяві правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23 вересня 2024 року у справі №240/32125/23, суд звертає увагу, що у вказаній справі Верховний Суд оцінював наявність права на обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток військовослужбовця Збройних Сил України з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Так, питання компенсації за невикористані дні відпустки військовослужбовцям Збройних Сил України врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Водночас, у спірних правовідносинах, позивач звільнений з Національної гвардії України і питання компенсації за невикористані дні відпустки визначене Інструкцією №260.

При цьому, Порядок №260 та Інструкція №260 по різному визначають механізм обрахунку компенсації за невикористану відпустку, а саме:

- Порядок №260 розрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою;

- Інструкція №260 - грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства України на день звільнення з військової служби.

Отже, висновки Верховного Суду в постанові від 23 вересня 2024 року у справі №240/32125/23 не є релевантними справі, що розглядається.

Підсумовуючи наведене, зважаючи, що станом на час звільнення зі служби у травні 2025 року позивач не отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, відсутні підстави для її врахування під час обчислення компенсації за невикористану відпустку.

Тому суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи є необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2, 6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ