Справа № 363/5591/25
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

12.12.25 363/5591/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Рудюк О.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову №1194 від 25.11.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що про оскаржену постанову він дізнався лише 18.09.2025 року, коли головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавної служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанцем Р.В. було відкрито виконавче провадження №79000863 та накладено арешт на його грошові кошти. Справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , без належного повідомлення про час та місце її розгляду, що є порушенням вимог статті 268 КУпАП. Зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена з грубим порушенням його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності. Матеріали справи не містять жодних доказів його належного та своєчасного повідомлення про час і місце її розгляду. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містить доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з?явитись до ТЦК та СП з метою звірки облікових даних. Крім цього, у резолютивній частині постанови вказано лише про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 25 000,00 грн. без посилання на статтю і частину статті КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинений ним проступок. Наведене свідчить про неконкретність рішення суб?єкта владних повноважень на предмет об?єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу за провину часу його вчинення, а також правової кваліфікації діяння. Зазначене також призводить до суттєвого порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист і є неприпустимим. За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення відповідача правомірним і свідчить про його необгрунтованість. Відповідач не надав жодних доказів завчасного направлення ОСОБА_1 повістки про виклик, отримання позивачем цього документа або відмови від його отримання, зафіксованої у встановленому законом порядку, чи повернення відповідної поштової кореспонденції з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання, зазначеним ним під час оновлення військово-облікових даних. Отже, відповідач не довів належного оповіщення позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . До позову долучено електронний військово-обліковий документ на ім?я ОСОБА_1 , сформованого з допомогою мобільного застосунку Резерв+, який в свою чергу відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних і резервістів, позивач уточнив свої військово-облікові дані 16.07.2024 року, тобто у строк, установлений в абз.4 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІX від 11.04.2024 року, а також має відстрочку з 01.09.2024 року на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З урахуванням викладеного відповідач не підтвердив об?єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Отже, Відповідач не довів відсутності обставини, яка виключає адміністративну відповідальність за ч.3 ст. 210-1КУпАП згідно з Приміткою до статті 210 цього Кодексу.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено, поновлено строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1194 від 25.11.2024 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

09.10.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП задоволено. Зупинено стягнення на підставі постанови №1194 від 25.11.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 25 000 грн. до набрання законної сили судового рішення по справі № 363/5591/25.

31.10.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 за повісткою №326248 на 19.10.2024 року, яка була направлена на адресу позивача, зазначена повістка прибула за місцем проживання позивача, але була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до п.п. 2 п. 41 Постанови КМ України №560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації» вважається належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Тому, вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП ухвалена у межах компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та з дотриманням вимог діючого на час вчинення правопорушення законодавства. У задоволені позову просить відмовити.

06.11.2025 року позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву в якому вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази того, що ТЦК здійснив спроби належного повідомлення позивача про необхідність з?явитися за повісткою, зокрема шляхом телефонного дзвінка або інформування через інші наявні засоби зв?язку Позивач під час уточнення даних у застосунку «Резерв+» вказав свій актуальний номер мобільного телефону, однак цей номер не був використаний відповідачем для сповіщення чи підтвердження факту надсилання повістки. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що працівниками поштового зв?язку було здійснено спробу вручити позивачу лист із позначкою «Повістка ТЦК», зокрема шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки або шляхом телефонного інформування адресата про надходження рекомендованого відправлення. За відсутності таких доказів, існують усі підстави вважати, що позивач не був обізнаний про надходження на його адресу рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» і не мав об?єктивної можливості ознайомитися з її змістом.

Станом на 12.12.2025 року відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення №1194 від 25.11.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25 000 грн., за те, що він не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк, а саме 19 жовтня 2024 року, зазначений в направленій через АТ «Укрпошта» повістці від 09.10.2024 року №326248, чим порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ №1487 від 30.13.2022 року.

Позивач у позові зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки про постанову він дізнався лише 18.09.2025 року коли головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавної служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Компанцем Р.В. було відкрито виконавче провадження №79000863 та накладено арешт на його грошові кошти. Також позивач, зазначив, що відповідач не довів належного оповіщення позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . До позову долучено електронний військово-обліковий документ на ім?я ОСОБА_1 , сформованого за допомогою мобільного застосунку Резерв+, який відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних і резервістів, з якого вбачається, що позивач уточнив свої військово-облікові дані 16.07.2024 року та має відстрочку на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідачем до відзиву на позов долучено копії документів, зокрема повістку №326248 на ім`я ОСОБА_1 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних, постанову №1194 від 25.11.2024 року відносно ОСОБА_1 , про те відсутній протокол про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги ст.ст. 254, 276 та 283 КУпАП. Крім того, відсутня повістка про виклик позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для розгляду протоколу про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Частина перша ст.210 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч.3 ст.210 КУпАП).

Згідно з абз.11 ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни, зокрема, зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Отже, спірним питанням у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до РТЦК.

Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.

Відповідно до п.28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Абзац 4 п.47 Порядку визначає, що у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п.п.41, 47 Порядку, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до РТЦК для розгляду протоколу про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому неприбуття позивача до РТЦК не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подачу адміністративного позову та заяви про забезпечення позову, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1194 від 25.11.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 514,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ).

Суддя Рудюк О.Д