Справа № 607/22172/25
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 Справа №607/22172/25 Провадження №2-а/607/808/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Гайдук М.В.

та представника позивача: адвоката Куль І.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Куль Ілона Василівна,

до: ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Надія Володимирівна,

про: скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Куль І.В., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Н.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 61/1431 від 04.08.2025 року, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № R21239 від 19.08.2025 року та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що постановами № 61/1431 від 04.08.2025 року та № R21239 від 19.08.2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та 8500 грн. за порушення правил військового обліку. Із зазначеними постановами ОСОБА_1 не згідний, вважає їх незаконними та винесеними з порушенням процесуальних норм. Крім того зазначив, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ним правил військового обліку. Так, повідомив, що на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано лист №4579 від 15.07.2025 р., з якого вбачається, що він систематично порушував та порушує встановлені чинним законодавством правила військового обліку, йому була надіслана повістка засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» для прибуття з метою звірки та уточнення даних, однак він не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення і знаходиться в розшуку з 14.04.2025 р. За вказаних обставин вважає, що з моменту виявлення правопорушення минуло більше 3 місяців. Крім того зазначив, що шляхом своєчасного оновлення військово-облікових даних в застосунку «Резерв+» він повідомив адресу свого місця проживання АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою він не отримував повістку, а також у зв`язку із відсутністю копії повістки, яка направлялась йому, неможливо встановити на яку саме адресу вона надсилалась. Також повідомив, що він подавав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про свою згоду на розгляд справи за його відсутності та просив винести постанову про накладення адміністративного стягнення або про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Водночас станом на 17.08.2025 р. у його особистому кабінеті відображалась графа «порушення правил військового обліку» та не отримавши відповіді на попередню заяву, перебуваючи безперервно у статусі «порушника правил військового обліку» він відправив ще одну електронну заяву від 17.08.2025 р. про визнання вини та розгляд справи у його відсутності, вважаючи, що це те ж саме порушення. Отримавши електронну постанову, сплатив 50 % штрафу в розмірі 8500 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку.

Представник позивача адвокат Куль І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Додатково пояснила, що нею було здійснено запит на адресу АТ «Укрпошта» щодо отримання копій документів із особистим підписом ОСОБА_1 про отримання ним повістки ТЦК, водночас як вбачається із отриманої інформації, рекомендований лист №828 від 27.05.2025 р. на ім`я ОСОБА_1 надійшов 29.05.2025 р. до відділення №9 м. Тернопіль та через невручення 07.06.2025 р. повернутий відправнику, а інформація в автоматизованій системі Укрпошти щодо вручення даного листа 30.05.2025 р. зазначена помилково.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, однак надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову, вказавши, що оскаржувані постанови були винесені відносно ОСОБА_1 правомірно у відповідності до об`єктивних обставин справи за порушення позивачем правил військового обліку. Зокрема, 25.05.2025 р. засобами поштового зв`язку позивачу надсилалась повістка для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 14.00 год. 04.06.2025 р. для уточнення даних, яка була вручена одержувачу за адресою місця проживання. В зазначений в повістці час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, натомість 01.08.2025 р. від нього надійшла заява про визнання вини та розгляд справи у його відсутності, у зв`язку з чим позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП згідно постанови №61/1431 від 04.08.2025 р. Окрім того 17.08.2025 р. позивач через електронний кабінет подав заяву, в якій зазначив, що не оспорює допущене порушення та згідний на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності. На підставі вказаної заяви 19.08.2025 р. сформовано електронну постанову №R21239 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що позивач не прибув за повісткою до ТЦК та СП. Того ж дня ОСОБА_1 через електронний кабінет сплатив 50 % штрафу в розмірі 8500 грн.

Треті особи Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Н.В. в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомили.

За наявності вказаних обставин, з урахуванням думки представника позивача, яка не заперечила щодо розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та третіх осіб, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов у відсутності вказаних учасників судового розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши думку представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, а також вивчивши відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення №61/1431 від 04.08.2025 р., винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Як вбачається із змісту спірної постанови, під час звіряння військо-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.04.2025 р. 25.05.2025 р. громадянину ОСОБА_1 відповідно до п. 30 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», надіслана повістка № 3588193 для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_3 04.06.2025 р. о 14.00 год. для уточнення даних, яку отримав особисто. ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Таким чином ОСОБА_1 04.06.2025 р. здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 р. №1126-VII, що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голосі України» від 18.04.2014 р. №49, та порушив вимоги п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 01.08.2025 р. ОСОБА_1 надав заяву, в якій вказує, що не оспорює допущене порушення та згоден щодо притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.

Крім того згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення №R21239 від 19.08.2025 р., винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Як вбачається із змісту спірної постанови, за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ТЦК та СП, встановлений абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 17.08.2025 р. ОСОБА_1 через електронний кабінет подав заяву, в якій вказує, що не оспорює допущене порушення та згоден щодо притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно пп. 2 п. 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

У відповідності до вимог абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

П. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , вчинене в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).

Крім того відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно постанови №61/4131 від 04.08.2025 р. слід зазначити, що на переконання суду, представником відповідача не надано суду доказів належного оповіщення ОСОБА_1 щодо необхідності явки до ТЦК та СП за повісткою, адже у поданих матеріалах відсутній будь-який документ із особистим підписом ОСОБА_1 про вручення йому повістки, натомість відповідачем надано лише інформацію із мережі Інтернет про відстеження трекінгу поштового відправлення №828, де зазначено про його вручення одержувачу 30.05.2025 р. Водночас позивач заперечив факт отримання ним повістки. Більше того, як вбачається із листа АТ «Укрпошта» №1.30.002.-39013-25 від 06.11.2025 р., рекомендований лист №828 від 27.05.2025 р. на ім`я ОСОБА_1 надійшов 29.05.2025 р. до відділення №9 м. Тернопіль та через невручення 07.06.2025 р. повернутий відправнику, а інформація в автоматизованій системі Укрпошти щодо вручення даного листа 30.05.2025 р. зазначена помилково.

Крім цього слід зазначити, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явки. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто ОСОБА_1 мав знати, що його викликають у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак свідомо не з`явився, при цьому обов`язок довести вказану обставину в силу ст. 77 КАС України покладається на відповідача. Водночас за наведених вище обставин умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».

Окрім того щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності згідно постанови № R21239 від 19.08.2025 р. слід зазначити, що згідно положень ст. 283 КУпАП вбачається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до п. «а» ч. 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається як порушення вимог Конвенції.

Разом з тим у оскаржуваній позивачем постанові № R21239 від 19.08.2025 р. неповно викладено суть адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, адже не зазначено коли йому надсилалась повістка, а також куди, коли та з якою метою викликався ОСОБА_1 згідно повістки, чи було йому вручено повістку. Також відповідачем не надано такої інформації в ході судового розгляду даної справи, як і не надано жодних доказів отримання ОСОБА_1 повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже всупереч ч. 2 ст. 77 КАСУ відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень у позові проти цього та не представлено доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП

Крім того, у постанові серії R21239 від 19.08.2025 р. зазначено місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , натомість з витягу із застосунку «Резерв+» вбачається, що після уточнення облікових даних 14.07.2025 р. адресою місця фактичного проживання позивача зазначено АДРЕСА_1 , на яку і мала б направлятися повістка.

Також слід зазначити, що доводи представника відповідача про правомірність оскаржуваних постанов у зв`язку з тим, що позивач визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки сам факт визнання особою своєї вини не може бути достатнім доказом правомірності прийнятого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

З урахуванням викладеного, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративних правопорушень. При цьому суд керується положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим як вбачається із Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн. Згідно вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тобто при зверненні до суду із адміністративним позовом через систему «Електронний суд» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 484,48 грн. Однак як вбачається із квитанції, долученої до адміністративного позову, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою, яка є предметом розгляду в даній справі, сплачено 605,60 грн. судового збору, які зараховано на казначейський рахунок до спеціального фонду. У зв`язку з викладеними обставинами за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в сумі 484,48 грн., а також решта суми сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу як надмірно зарахований до бюджету судовий збір, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1650/24182 від 25.09.2013 р.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286, 293 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє представник адвокат Куль Ілона Василівна,до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Надія Володимирівна, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 6/1431 від 04.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі закрити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № R21239 від 19.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, провадження у справі закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений до бюджету судовий збір в розмірі 121,12 грн. (сто двадцять одна гривня 12 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 10 грудня 2025 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Куль Ілона Василівна, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_4 .

Третя особа: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,код ЄДРПОУ - 45000236, місцезнаходження м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 14.

Третя особа: головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Надія Володимирівна,місцезнаходження м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 14.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо