Справа № 480/9298/24
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 року Справа № 480/9298/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9298/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), в якій просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) в частині нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в 2024 році ОСОБА_1 без врахування у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати - щомісячної додаткової грошової винагороди за бойове чергування, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704.
2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ НОМЕР_2 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову допомогу при звільненні у 2024 році з урахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати - щомісячної додаткової грошової винагороди за бойове чергування, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не врахував при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні у складі грошового забезпечення грошову винагороду за бойове чергування. Позивач вважає таку бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві зазначив, що главою 9 розділу V наказу МВС України № 558 від 25.06.2018 визначено випадки та розміри виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при звільненні. Допомога обчислюється у відсотках від місячного грошового забезпечення залежно від підстав звільнення та вислуги років.
Разом з тим, розділ IV глава 3 цього ж наказу регулює виплату винагороди за бойове чергування, яка нараховується за фактичне виконання бойових завдань у розмірах до 20 % посадового окладу. Виплата проводиться лише за наявності фактичних чергувань, на підставі наказу командира, і в окремих випадках не нараховується (наприклад, при переміщенні військовослужбовця).
Пункт 2 розділу I Інструкції № 558 визначає склад місячного грошового забезпечення, до якого входять лише основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за званням, підвищення, надбавки, доплати, премія).
Винагорода за бойове чергування до складу місячного грошового забезпечення не включається, оскільки має разовий, непостійний характер і залежить від фактичного несення служби.
Таким чином, винагорода за бойове чергування не може враховуватись при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
На думку відповідача, за таких обставин у військової частини були відсутні підстави для включення зазначеної винагороди до складу грошового забезпечення для обрахунку одноразової допомоги при звільненні. У зв`язку з цим представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 22.07.2024 № 803-ОС позивача виключено зі списків особового складу частини та визначено остаточну дату закінчення військової служби 23 липня 2024 року.
Відповідно до розрахункового листа ОСОБА_2 за липень 2024 року одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена у розмірі 283837,40 грн.
Позивач зазначає, що під час нарахування одноразової допомоги при звільненні відповідач не включив до складових його грошового забезпечення грошову винагороду за бойове чергування, яка входить до складу щомісячного додаткового грошового забезпечення та передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду за їх захистом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі-Закон №2232-XII).
Згідно ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до пп.пп.1, 6 п.9 «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» Розділу V «Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям залежно від умов проходження служби» Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються - для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).
Тобто, вказаною інструкцією встановлено обмеження щодо включення до складу грошового забезпечення винагород.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
З наведеного вбачається, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, Законом №2011-ХІІ не встановлено обмеження щодо включення до складу грошового забезпечення винагород.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 7 КАС України, щодо застосування судами правового акту, який має вищу юридичну силу, при виникненні колізії між нормами правових актів, колегія суддів зазначає, що в даному випадку вирішуючи питання щодо включення до складу грошового забезпечення винагород, перевагу належить віддати положенням Закону №2011-ХІІ, як акту права вищої юридичної сили.
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
Згідно з п.3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п.4 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 7 розділу І Порядку №260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, відслужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п.1 розділу XXXI Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Відповідно до додатку №25 постанови КМ України від 07.11.2007 року за №294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» військовослужбовці у з`єднаннях, частинах і підрозділах, на прикордонних заставах, у складі екіпажів літаків, вертольотів, кораблів і катерів Держприкордонслужби за час бойового чергування (бойової служби) отримують винагороду за бойове чергування (бойову службу), відсотків посадового вкладу від 10 до 30.
У п.3 розділу IV вказаної Інструкції визначено, що винагорода за бойове чергування (бойову службу) виплачується за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказів відповідного начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Підставою для видання наказу є рапорти відповідних начальників (командирів) підрозділів, у яких зазначаються посада, прізвище та ініціали військовослужбовців, які залучалися до несення бойового чергування (бойової служби), кількість чергувань (вилітів) та загальний відсоток для встановлення розміру винагороди.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон №2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону №2011-ХІІ.
Аналогічні правові висновки відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 №825/997/17 та постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 0640/4032/18 та від 14.07.2020 у справі №820/1784/17.
Постановою від 24.06.2020 р. у справі №0640/4032/18 Верховний Суд виснував, що щомісячна додаткова грошова винагорода і винагорода за бойове чергування носять систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають врахуванню під час обчислення пенсії позивачу.
А у постанові від 14.07.2020 в адміністративній справі 820/1784/17 додатково зазначив, що за останні 24 місяці перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови КМУ №889, та винагорода за бойове чергування нараховувались та виплачувались позивачу щомісяця, а тому, на переконання колегії суддів, за жодних обставин такі складові не можуть вважатись одноразовими.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ключовою підставою для врахування винагороди за бойове чергування у складові грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні є не лише ієрархічне застосування нормативно-правових актів, а й щомісячний характер та систематичність зазначеної винагороди.
Із розрахункових листів ОСОБА_1 про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період із січня 2023 року до липня 2024 року встановлено, що з січня до вересня 2023 року, у листопаді 2023 року та у січні 2024 року винагорода за бойове чергування позивачу не виплачувалася.
Наведене свідчить про те, що в даному випадку зазначена винагорода не мала систематичного та щомісячного характеру, а відтак відповідач правомірно не врахував її до складових грошового забезпечення при обрахуванні розміру одноразової допомоги при звільненні у 2024 році.
З огляду встановлені обставини справи та викладені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Слід зазначити, що у разі відмови в задоволенні позову статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова