Справа № 580/9734/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Справа№580/9734/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі-відповідач), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати позивачу належної ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 11 календарних днів і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки у кількості 112 (сто дванадцять) календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу належну ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 11 календарних днів і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки у кількості 112 (сто дванадцять) календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік, майор ОСОБА_2 з 22 грудня 2014 року по 22 квітня 2022 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 10.11.2022 року № 269мтд, з ОСОБА_2 розірвано контракт у зв`язку із його загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в м. Маріуполь Донецької області. Під час проходження служби, її чоловік мав право на додаткову щорічну відпустку тривалістю 14 календарних дні відповідно до Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч.1 ст. 12 Закону Україн6и «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які її чоловік не використав і підтверджується виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України довідкою, проте відмовив у цій виплаті посилаючись, що дані виплати є правом на спадщину. Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року матеріали справи № 580/9734/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії вирішено передати на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 жовтня 2025 року, справу № 580/9734/25 передано для розгляду судді Донецького окружного адміністративного суду Черниковій А.О.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін).

03 листопада 2025 року судом отримано від відповідача відзив на позов.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, зазначаючи що у військовій частині відсутні підстави для проведення позивачу виплати, зазначивши, що право на отримання відповідної грошової компенсації мають не члени сім`ї, а спадкоємці. Постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 р. № 37 застосовується лише у частині виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті) з 05 жовтня 2023 року, а ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підпунктом 2 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб», який набрав законної сили з 05 жовтня 2023 року, стаття 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнена пунктом 22, в якій зазначено, що додаткові відпустки, входять до складу спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач не міг задовольнити заяву позивачки від 06 березня 2025 року, бо інакше діяв би всупереч вимогам законодавства, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про відпустки» (в редакції, яка діяла станом на дату загибелі ОСОБА_2 ) у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Позивач не зверталась, як спадкоємиця загиблого ОСОБА_2 з належним чином оформленим нотаріусом свідоцтвом про право на спадщину, в якому була би зазначена сума відповідної грошової компенсації, яка встановлюється нотаріусом при розгляді спадкової справи.

У зв`язку з чим, відповідач вважає, що не допускав протиправної бездіяльності щодо виплати грошової компенсації, оскільки позивач не зверталась до відповідача з належними документами.

Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України згідно паспорта НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідно до довідки від 11.08.2022 №7102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардій України, зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 , Ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_4 є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є дружиною загиблого військовослужбовця майора ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 21.12.2018.

ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардій України з 22 грудня 2014 року по 22 квітня 2022 року, що підтверджується наказами командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України від 22.12.2014 №126, від 10.11.2022 № № 269мтд.

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України від 10.11.2022 року № 269мтд, припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого офіцера оперативного відділення штабу майора ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю.

В наказі зазначено, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання в м. Маріуполь Донецької області під час дії воєнного стану.

В зазначеному наказу визначено виплатити компенсацію за невикористані 11 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік.

В зазначеному наказі повідомляється, що щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки ОСОБА_2 не надавалась.

Відповідно виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 28.02.2024 року №1730 довідки, вбачається, що станом на день загибелі майора ОСОБА_2 , кількість невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік складає 11 календарних днів, кількість невикористаних днів щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 становить 112 календарних днів.

У зв`язку з тим, що до загибелі ОСОБА_2 не використав 11 днів щорічної основної відпустки та додаткові відпустки, як учасник бойових дій, передбачені п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період 2015 - 2022 роки, позивач 05 березня 2025 року звернулась до відповідача із заявою щодо виплати їй грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової щорічної відпустки померлого чоловіка за період з 22 грудня 2014 року по 22 квітня 2022 року. Разом із заявою позивач надала копію паспорта, копію довідки платника податків, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , реквізити для зарахування компенсації.

Відповідач листом від 02.04.2025 року №40/57/10/4-879-2025 відмовив позивачу у виплаті грошової компенсації за невикористані відпустки, оскільки в поданих позивачем документів встановлено відсутність документа, який засвідчує перехід права власності на майно ОСОБА_2 до заявника (свідоцтва про право на спадщину за законом чи свідоцтва про право на спадщину за заповітом).

Не погодившись із діями відповідача, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до часини 1, 8 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

За статтею 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до абз. 2, 3 частини 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Згідно з п.п. 17-19 статті 10-1 Закону №2011-XII встановлені обмеження щодо реалізації учасниками бойових дій їх права на отримання додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-XII, згідно з якими в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Натомість, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

За пунктом 21 статті 10-1 Закону №2011-XII у разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.

Згідно статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За частиною 8 статті 4 Закону №3543 з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.

При цьому, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку особа набула за період проходження військової служби.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженому Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, оголошено та проведено часткову мобілізацію.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженому Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.

Матеріалами справи підтверджено невиплату ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 11 календарних днів і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки у кількості 112 календарних днів.

Суд зазначає, що при виключенні позивача зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток.

Суд зауважує, що згідно з пунктом 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 6-1 статті 18 Закону №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Також відповідно до частини 22 статті 10-1 Закону України № 2011-XII у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Вказана норма закону України набрала чинності 05.10.2023 та не має зворотньої дії у часі, що видно із Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб».

Порядок виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2024 року №37, визначає механізм виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток членам сімей військовослужбовців Збройних Сил, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби (далі - військовослужбовці) та поліцейських Національної поліції (далі - поліцейські) у разі їх загибелі (смерті).

Однак вказаний вище порядок застосовується у частині виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців та поліцейських у разі їх загибелі (смерті) з 5 жовтня 2023 року.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 07 вересня 2022 року, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до моменту набрання чинності вказаними вище нормативно-правовими актами, що визначають механізм виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток членам сімей військовослужбовців Збройних Сил України.

Однак, відповідно до статті 83 КЗпП України, яка була чинною станом на момент смерті ОСОБА_2 та яка передбачає, що у разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, що не була одержана за життя, виплачується членам сім`ї такого працівника, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Під час розгляду справ, пов`язаних з відносинами публічної служби, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство застосовується лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Оскільки нормами спеціального законодавства на момент смерті ОСОБА_2 механізм виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток членам сімей військовослужбовців Збройних Сил України не був визначений, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню статті 83 КЗпП України.

Враховуючи те, що у померлого ОСОБА_2 було право на отримання грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік в кількості 11 днів та за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки у кількості 112 календарних днів, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію, суд дійшов висновку про наявність у позивача, яка є членом сім`ї загиблого (дружиною), права на отримання компенсації за всі невикористані дні відпусток.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно з квитанцією про сплату від 27 серпня 2025 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держбюджету України, позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1 211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 132, 139, 192-193, 242-246, 255-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардій України (зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) ро визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 11 календарних днів і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки у кількості 112 (сто дванадцять) календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 11 календарних днів і додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 роки у кількості 112 (сто дванадцять) календарних днів, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмір 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова