Справа № 120/12067/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12067/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян М.Б.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

10 грудня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до його страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990 та з 02.01.1991 по 19.03.1992 у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) та зарахування до його страхового стажу періодів роботи з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000 в КСП «Прогрес» с. Іванів, а також щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період його роботи в КСП «Прогрес» с. Іванів, згідно довідки про заробітну плату №/01-17/943 від 19.12.2023 виданої Комунальною установою "Калинівський трудовий архів" Калинівської міської ради Вінницької області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.08.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату №/01-17/943 від 19.12.2023 виданої Комунальною установою "Калинівський трудовий архів" Калинівської міської ради Вінницької області, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990 та з 02.01.1991 по 19.03.1992 у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000 в КСП «Прогрес» с. Іванів, та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням уже виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.08.2024 в частині зарахування до його страхового стажу періоду роботи з 16.07.1982 по 09.11.1982.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2024 в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 16.07.1982 по 09.11.1982.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком з 06.08.2024, обчислену відповідно до Закону №1058, з урахуванням даних про стаж та заробіток та «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

01.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив врахувати його заробітну плату за період роботи в колективному сількогосподарському підприємстві "Прогрес" с.Іванів Калинівського району, згідно довідки №01-17/943 від 19.12.2023, а також просив зарахувати періоди його роботи на території Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990, з 02.01.1991 по 19.03.1992 в полуторному розмірі, тобто 1 рік за 1 рік та 6 місяців та зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки з 16.07.1982 по 09.11.1982, з 01.01.1992 по 19.03.1992, з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999, з 01.06.2000 по 05.10.2000.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.08.2024 №11746-10240/Г-02/8-0200/24 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Зокрема зазначено, що з наданих документів, періоди роботи з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990 та з 02.01.1991 по 31.12.1991 в районах Крайньої Півночі було обчислено без врахування кратності, оскільки відсутня інформація про укладення строкового трудового договору.

Також вказав, що зарахувати період роботи у КСП "Прогрес" с. Іванів можливо лише по відпрацьованих вихододнях. Водночас із довідки від 19.12.2023 №01-17/943, виданої КУ "Калинівський трудовий архів Калинівської міської ради» встановлено, що ОСОБА_2 відпрацював вихододні та одержував заробітну плату, проте по батькові не вказано, що не відповідає паспортним даним позивача.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 Розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що в цих правовідносинах спору про те, що місцевість, де працювала позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Відповідно до пункту д статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 10.02.1960 працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Згідно статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" від 26.09.1967 №1908-VІІ скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року "Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", з п`яти до трьох років.

Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Як встановлено з матеріалів справи, з 24.05.1985 по 21.05.1987 позивач працював машиністом бульдозера тесту "Укртюмендорстрой строительно-монтажный поезд №2" Ямало-Ненецького автономного округу району Крайньої Півночі, з 15.06.1987 по 29.12.1990 бетонщиком тесту "Укртюмендорстрой" Ямало-Ненецького автономного округу району Крайньої Півночі та з 02.01.1991 по 19.03.1992 формовщиком тесту "Укртюмендорстрой" Ямало-Ненецького автономного округу району Крайньої Півночі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 18.12.2018 у справі №263/13671/16-а, від 10.01.2019 у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10.09.2019 у справі №348/2208/16-а, від 14.11.2019 у справі №265/6105/16-а, від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.

Таким чином, наявні достатні та необхідні правові підстави для зарахування позивачу вищезазначених періодів роботи до стажу для отримання пенсії із застосуванням пільгового коефіцієнту один рік за один рік і шість місяців.

Вказане також узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 27.07.2022 року у справі №560/755/19 та від 17.10.2022 року у справі №592/5589/17.

Апелянт зазначає, що вказані періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі було обчислено без врахування кратності, оскільки відсутня інформація про укладення строкового трудового договору.

Однак, такі доводи апелянта колегія суддів вважає помилковими, оскільки наявність письмового договору не є виключною і єдиною підставою для встановлення підстав пільгового обчислення страхового стажу, адже норма п. 5 Прикінцевих положень Закону №1058-IV надає особі можливість альтернативно надати передбачені у ній документи.

Як зазначалось вище, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Отже, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Доводи апеляційної скарги, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Україна вийшла із зазначеної Угоди 19.06.2023, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Разом з тим, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

При цьому, наслідки припинення дії міжнародного договору не впливають на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Водночас, до набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення», Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, як до 1992 року так і періоди роботи в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність передбачених законом правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990 та з 02.01.1991 по 19.03.1992 в районах Крайньої Півночі у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи як один рік і шість місяців).

Щодо не зарахування до його страхового стажу періоду роботи в колективному сількогосподарському підприємстві "Прогрес" с.Іванів Калинівського району, суд зазначає таке.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, з вище зазначеного вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Згідно вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок у спірні періоди роботи позивача регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі-Інструкція № 162).

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Із цього слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність надання будь-яких додаткових уточнюючих довідок виникає лише у випадку коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління не зараховано до страхового стажу періоду роботи позивача в колективному сількогосподарському підприємстві "Прогрес" с.Іванів Калинівського району з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000, оскільки зарахувати такий стаж можливо лише відповідно відомостей по виробленим вихододнях.

Суд зазначає, що відповідно до абзаців 1 та 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, робота, здійснювана на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно пунктів 1, 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 "Про трудові книжки колгоспників" (далі - Постанова № 310), трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; відомості про нагородження та заохочення.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (пункт 13 Постанови №310).

Виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

В матеріалах справи наявна копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відповідно до записів якої позивач з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000 працював помічником комбайнера в КСП «Прогрес» с. Іванів. Записи про прийняття та звільнення з роботи засвідчені печатками підприємства та містять посилання на відповідні накази.

Відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) трудову участь в колгоспному виробництві трудова книжка не містить.

Проте, судом першої інстанції вірно наголошено, що саме трудова книжка є основним документом для визначення трудового стажу.

Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відтак, відповідачем протиправно не врахувано періоду роботи позивача з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000 в КСП «Прогрес» с. Іванів при проведенні розрахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 .

Щодо не врахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи в колективному сількогосподарському підприємстві "Прогрес" с.Іванів Калинівського району, згідно довідки №01-17/943 від 19.12.2023, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до статті 40 Закону №1058-ІУ для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-ІУ заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 розд. IV Порядку).

Згідно з пп. 3 п. 2.1 розд. II цього Порядку (який визначає документи, що додаються до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (п. 2.10 розд. II зазначеного Порядку).

Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року (тобто, по 30 червня 2000 року включно) є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Відповідні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду України у постановах від 17.03.2015 у справі №21-11а15, від 15.12.2015 у справі №2-а/576/29/14 та у постановах Верховного Суду у постановах від 13.02.2018 у справі №358/1179/17, від 17.04.2018 у справі №376/2559/17, від 25.09.2018 у справі №539/1386/17, від 10.07.2019 у справі №539/2726/16-а, від 05.03.2020 у справі №539/3234/16-а, від 23.01.2020 у справі №711/6882/17, від 21.05.2020 у справі №711/10373/17, від 22.09.2020 у справі №361/7431/15-а, від 14.09.2020 у справі №404/5731/16-а, від 09.11.2020 у справі №202/9474/15-а, від 23.05.2022 у справі №377/734/16-а та від 10.05.2023 у справі № 760/4988/18.

Також з наведених норм випливає, що при зверненні до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням заробітної плати до 01 липня 2000 року обов`язковим є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Такий правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 31.08.2022 у справі №280/8521/20 та від 17.05.2023 у справі №400/2297/19.

Як встановлено судом першої інстанції, при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії позивач подав довідку №/01-17/943 від 19.12.2023 видану Комунальною установою "Калинівський трудовий архів" Калинівської міської ради Вінницької області.

При цьому, підставою для відмови врахувати зазначену довідку, відповідач зазначає, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці значиться ОСОБА_2 (без по батькові), що не відповідає паспортним даним.

Щодо вищевикладеного, то суд зазначає, що дійсно в архівній довідці №/01-17/943 від 19.12.2023 за 1997-2000 роки значиться ОСОБА_2 .

Водночас, у вказаній архівній довідці міститься застереження, що у документах колективного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" с. Іванів Калинівського району Вінницької області в книгах обліку розрахунків по оплаті праці значиться один ОСОБА_2 .

Тобто, наведеним підтверджується факт того, що вказані згадки в архівних документах стосуються однієї людини.

Більше того, наведена вище невідповідність паспортним данним може свідчити лише про те, що уповноваженою на те особою при їх заповненні було допущено описку або ж невірно чи не повністю вказано прізвище ім`я та по батькові позивача, проте підстав заперечувати, що вказана довідка стосується саме позивача, на переконання суду, немає.

Верховний Суд у постановах 21.02.2018 в справі №687/975/17 висловив позицію про те, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.

Таким чином на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містять спірні довідки.

Тобто, наведені пенсійним органом обставини щодо невідповідності прізвища, ім`я та по батькові позивача в поданих ним документах не можуть бути підставою для відмови врахувати заробітну плату за період його роботи у період з 1997-2000.

Слід також врахувати, що архівна довідка про заробітну плату ОСОБА_1 №/01-17/943 від 19.12.2023 містять посилання на відповідні первинні розрахунково-платіжні відомості.

При цьому, будь-яких інших доказів та посилань на невідповідність поданої позивачем довідки чинному законодавству або її недостовірності відповідач не навів.

За таких обставин, відповідач неправомірно не врахував подану позивачем довідку про заробітну плату та протиправно відмовив в перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати, що в ній зазначена, чим допустив порушення пенсійних прав позивача.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача, а також необхідності відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 01.08.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату №/01-17/943 від 19.12.2023 виданої Комунальною установою "Калинівський трудовий архів" Калинівської міської ради Вінницької області, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі з 24.05.1985 по 21.05.1987, з 15.06.1987 по 29.12.1990 та з 02.01.1991 по 19.03.1992 у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців) та зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 16.06.1997 по 05.09.1997, з 15.05.1998 по 06.10.1998, з 10.05.1999 по 10.10.1999 та з 01.06.2000 по 05.10.2000 в КСП «Прогрес» с. Іванів, та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням уже виплачених сум, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2024 в частині зарахування до страхового стажу періоду роботи з 16.07.1982 по 09.11.1982.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.