Справа № 758/16092/25
Суддя: Войтенко Т. В.
Дата ухвалення: 2025-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Войтенко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крупини Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №26/02-25/05 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає в тому, що військовозобов`язаний не мав при собі військово обліковий документ, чим порушив норми Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560) та норми Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що заперечує факт відсутності в нього 26.02.2025 військово-облікового документу, а саме військового квитка. Зазначив, що військовий квиток був з собою у позивача, втім, співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 про наявність військового квитка в позивача не запитували.

Позивач у позовній заяві зазначив, що дійсно 26.02.2025 він був зупинений співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК. Цієї ж дати медичною комісією при вказаному центрі Позивача визнано придатним до військової служби, що підтверджується відповідним записом у пункті НОМЕР_1 військового квитка останнього. Запис внесено 26.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Києві підполковником ОСОБА_3 та затверджений печаткою.

Витяг з «Резерву +» також підтверджує, що 26.02.2025 Позивач пройшов ВЛК.

У зв`язку із викладеним, 26.02.2025 Позивач на підставі Указу Президента України №65/22 від 24.02.2022 був призваний у Збройні Сили України. Вказаний запис внесений до пункту 9 військового квитка Позивача серія НОМЕР_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 та затверджений печаткою.

В подальшому Позивач був доставлений до розподільчого центру та 27.02.2025 зарахований курсантом військової частини НОМЕР_3 , що також підтверджується відповідним записом у військовому квитку.

17 травня 2025 року Позивачем укладено контракт з військової частиною НОМЕР_3 №151-РС. Відповідно до довідки (форма 5) від 07.10.2025 №12485, Позивач з квітня 2025 року перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 за контрактом.

Вказує, що відсутність у позивача 26.02.2025 військово-облікового документу - військового квитка спростовується наявністю в останньому перелічених записів, зроблених 26.02.2025 тим же начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , який і виніс оскаржувану постанову.

Посилаючись на те, що факт порушення Позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію є штучно створеним та не відповідає фактичним обставинам справи, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 26.02.2025 р. №26/02-25/05 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Ухвалою судді від 3 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику учасників справи.

Відповідачем ухвала суду отримана 03.11.2025р.

Відповідач не скористався правом на подачу Відзиву на позовну заяву.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову №26/02-25/05 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ, чим порушив норми Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (Затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560) та норми Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята за відсутності складу адміністративного правопорушення, звернувся до суду з даним позовом.

Суд надаючи оцінку обставинам справи, враховує такі норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

За частиною першою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).

За визначенням абзацу 5 частини першої статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543, відповідно до частини шостої якої у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 10-1 Правил військового обліку, які є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Отже, за змістом частини шостої статті 22 Закону № 3543-XII відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає як за відсутність при собі військово-облікового документа, так і при не пред`явленні його за вимогою уповноваженого представника.

Таким чином, громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ в період проведення мобілізації та/або протягом дії воєнного стану, а його відсутність чи непред`явлення на вимогу є порушенням законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що визначає склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

Пунктом 2 Порядку № 559 встановлено, що військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):

- в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації);

- у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559.

У конкретній справі за твердженням позивача, його 26.02.2025 було зупинено співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК.

26.02.2025 медичною комісією при вказаному центрі позивача визнано придатним до військової служби, що підтверджується відповідним записом у пункті НОМЕР_1 військового квитка останнього. Запис внесено 26.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Києві підполковником ОСОБА_3 та затверджений печаткою.

Витяг з «Резерву +» також підтверджує, що 26.02.2025 Позивач пройшов ВЛК.

У зв`язку із викладеним, 26.02.2025 Позивач був призваний у Збройні Сили України. Вказаний запис внесений до пункту 9 військового квитка Позивача серія НОМЕР_2 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 та затверджений печаткою.

Записи у військовому квитку за 26 та 27 лютого 2025 року доводять факт наявності військово-облікового документу у позивача. Відтак, позивач не може бути притягнутий до відповідальності за його відсутність.

В разі, якщо такий військово-обліковий документ не було пред`явлено на вимогу працівників відповідача, то такі дії позивача могли б мати склад адміністративного правопорушення. Втім, доказів про те, що у позивача запитувався військовий квиток, а позивач його не надав, матеріали справи не містять. До того ж, наявність записів у військовому квитку свідчать про те, що такий надавався відповідачу.

Доказів протилежного відповідача не надав.

Згідно з пунктом 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Разом з тим, оскаржувана постанова взагалі не містить посилання на докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо відповідно до ст. 251 КУпАП), на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відтак, доводи позивача, викладені у позовній заяві, є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову №26/02-25/05 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 26.02.2025 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Войтенко