Справа № 200/8473/25
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Справа№200/8473/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

01.11.2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди починаючи з 01.11.2024 року без урахування регіонального коефіцієнту 1,1;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити їй суддівську винагороду починаючи з 01.11.2024 із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Позов обґрунтовувала тим, що працює на посаді судді Богуславського районного суду Київської області, куди була відряджена для здійснення правосуддя з Краматорського міського суду Донецької області.

Надаючи згоду на таке відрядження, вона розраховувала на те, що суддівська винагорода буде виплачуватися у розмірі, не менше, ніж той, що був в суді, з якого її відряджено.

Проте, з 01.11.2024 року в порушення ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), що затверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 54/0/15-17, виплата її суддівської винагороди під час відрядження здійснюється без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, який враховувався при обчисленні суддівської винагороди під час її роботи до відрядження, що призвело до зменшення розміру суддівської винагороди і, відповідно, до порушення її прав та гарантій.

Звернення до відповідача щодо відновлення її порушеного права не призвело до бажаного результату не дивлячись на наявність рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року у справі № 200/7784/24, яке набрало законної сили, яким аналогічний її позов за минулий період задоволений в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що наказ голови Богуславського районного суду від 14.10.2024 року № 23/к (стосовно врахування щодо суддівської винагороди позивача регіонального коефіцієнту 1,1) був повернутий до суду без виконання у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (лист від 14.10.2024 року № 04-25/2202/24).

Вважав, що застосування регіонального коефіцієнту відрядженому судді, що здійснює правосуддя у суді, який розташований у населеному пункті з кількістю населення менше ста тисяч осіб, суперечить ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки має вищу юридичну силу.

До того ж, норма щодо застосування регіонального коефіцієнту відрядженому судді, на яку посилається позивач, в Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), що затверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 54/0/15-17, відсутня.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.

Штатний розпис Богуславського районного суду Київської області, структура та штатна чисельність апарату затверджується щорічно, за погодженням з головою суду в межах обсягу видатків на утримання Богуславського районного суду. Головою Богуславського районного суду Київської області на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області було направлено подання про затвердження штатних розписів на 2024 рік та, відповідно, 2025 рік, де було враховано посаді оклади відряджених суддів без застосування регіональних коефіцієнтів.

Тому підстави для перерахунку суддівської винагороди позивачу відсутні.

Також вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відповідь на відзив, якою підтримала доводи позовної заяви.

Також зазначала, що відповідачем не враховано те, що ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищій раді правосуддя делеговані повноваження щодо затвердження порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації; відповідачем порушено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 54/0/15-17, та рішення Ради суддів України від 05.08.2022 року № 24.

Твердження представника відповідача про відсутність у Порядку відрядження судді норми щодо застосування регіонального коефіцієнту свідчать про довільне трактування вказаної норми, оскільки регіональний коефіцієнт є складовою суддівської винагороди.

Оскільки розпорядниками бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності судів є Державна судова адміністрація України та його територіальні управління, недоліки у сфері фінансового забезпечення суддів свідчать про неналежне виконання розпорядниками коштів своїх обов`язків. Вказана обставина підтверджується результатами перевірки діяльності Державної судової адміністрації України Рахунковою палатою.

Щодо повернення відповідачем наказу голови Богуславського районного суду від 14.10.2024 року № 23/к, то даний наказ винесений в межах повноважень, з посиланням на норми діючого законодавства (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), тому підлягає виконанню відповідачем. Крім того, при його поверненні представником відповідача не зазначено, якою саме нормою передбачено право Територіального управління повертати законні накази голови місцевого суду.

Вважала, що оскільки протягом спірного періоду вона фактично здійснювала правосуддя, тому нарахування та виплата їй суддівської винагороди повинно відбуватися із застосуванням до базового розміру посадового окладу регіонального коефіцієнту.

Щодо доводів представника відповідача про порядок фінансування та встановлення кошторисних призначень, то ч.ч. 1 та 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. На підставі п. 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 року № 141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Представником відповідача у відзиві не зазначено обставин щодо цільового використання бюджетних коштів Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області оскільки, зокрема з 2022 року, після прийняття рішення про її (позивача) відрядження з Краматорського міського суду Донецької області до Богуславського районного суду Київської області та у спірний період, закладені в бюджет грошові кошти на виплату їй суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1.1, повинні були бути перерозподілені Територіальним управлінням. Обставини такого перерозподілу представником відповідача не зазначаються.

Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судом встановлено, що указом Президента України від 16.07.2020 року № 278/2020 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначена на посаду судді Краматорського міського суду Донецької області.

Наказом голови Краматорського міського Донецької області від 21.07.2020 року № 32-К вона зарахована до штату суду.

Наказом в.о. голови Краматорського міського суду Донецької області від 28.07.2020 року № 33-К їй встановлена щомісячна доплата за вислугу років в розмірі 20 відсотків.

Під час роботи на посаді судді цього суду їй виплачувалася суддівська винагорода, яка складалася з наступного: посадовий оклад із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1; доплата за вислугу років.

Вказані обставини підтверджуються, зокрема, листом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 21.09.2022 року № 04-1108/22 та визнаються відповідачем.

Рішенням голови Верховного Суду від 20.07.2022 року № 296/о/149-22 позивач відряджена для здійснення правосуддя до Богуславського районного суду Київської області з 25.07.2022 року.

Згідно з наказом голови Богуславського районного суду Київської області від 26.07.2022 року № 10/к «Про тимчасове переведення в порядку відрядження судді ОСОБА_1 » позивач вважається такою, що приступила до виконання повноважень судді цього суду з 26.07.2022 року до прийняття рішення про закінчення відрядження судді, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. Цим же наказом їй встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу судді, стаж роботи якої станом на 26.07.2022 року становить 7 років 0 місяців 05 днів.

Наказом голови Богуславського районного суду Київської області від 14.10.2024 року № 23/К на підставі заяви позивача від 11.10.2024 року, листа Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області від 21.09.2022 року № 04-1108/22 (лист про те, що посадовий оклад позивача як судді Краматорського міського суду Донецької області складався з наступного: посадовий оклад з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,1, доплата за вислугу років) внесені зміни до першого абзацу резолютивної частини наказу голови Богуславського районного суду Київської області від 26.07.2022 року № 10/к шляхом викладення його в наступній редакції:

«Вважати суддю ОСОБА_1 , відряджену із Краматорського міського суду Донецької області, такою, що приступила до виконання повноважень судді Богуславського районного суду Київської області із 26 липня 2022 року до прийняття рішення про закінчення відрядження судді, з посадовим окладом згідно штатного розпису та з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,1».

14.10.2024 року копія зазначеного наказу направлена до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області для виконання, проте листом від 14.10.2024 року № 04-25/2202/24 повернута без виконання.

Таким чином з 26.07.2022 року по 31.10.2024 року включно позивачу виплата суддівської винагороди під час відрядження здійснювалася відповідачем без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, який враховувався при обчисленні суддівської винагороди під час її роботи до відрядження, що призвело до порушення її прав на належну суддівську винагороду.

Права позивача на належну суддівську винагороду були захищені та відновлені рішенням суду, яке набрало законної сили.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року у справі № 200/7784/24, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 року та набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 26.07.2022 року по 31.10.2024 року включно без урахування регіонального коефіцієнту 1,1;

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 26.07.2022 року по 31.10.2024 року включно та допомогу на оздоровлення за 2023 та 2024 роки із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1 з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Вказане судове рішення відповідачем виконано.

З 01.11.2024 року (після виконання рішення суду) по 30.11.2025 року (останній відпрацьований позивачем місяць) виплата позивачу суддівської винагороди під час відрядження здійснювалася відповідачем без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, який враховувався при обчисленні суддівської винагороди під час її роботи до відрядження.

Вказані обставини підтверджуються відповідними розрахунковими листами та визнаються учасниками справи, у зв`язку з чим не підлягають доказуванню.

11.07.2025 року позивач подала на ім`я голови Богуславського районного суду Київської області заяву, в якій посилаючись на визнання рішенням суду від 23.01.2025 року у справі № 200/7784/24 неправомірними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати їй суддівської винагороди без урахування регіонального коефіцієнту 1,1, просила направити вдруге до відділу фінансово-планової діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області копію наказу голови суду від 14.10.2024 року № 23/к для здійснення перерахунку суддівської винагороди починаючи з 26.07.2022 року із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1.

14.07.2025 року вказана заява з відповідними документами була направлена до відповідача для здійснення виплат.

Відповіді на вказану заяву позивачем не отримано.

У вересні 2025 року головою Богуславського районного суду Київської області до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області направлено подання від 19.09.2025 року № 03-08/ЕП1007/25 про затвердження змін до штатного розпису суду (щодо суддівської винагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту).

Листом відповідача від 23.09.2025 року № 04-25/1632/25 вказане подання повернуто, оскільки визнано передчасним.

08.09.2025 року та повторно 25.09.2025 року позивач звернулася до відповідача із заявами щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року у справі № 200/7784/24 та з`ясування обставин подальшого нарахування суддівської винагороди.

Листом від 25.09.2025 року № 06-10/1649/25 відповідач повідомив її про відсутність підстав для нарахування суддівської нагороди із застосуванням регіонального коефіцієнту 1.1, оскільки рішення суду стосується виключно періоду з 26.07.2022 року по 31.10.2024 року та не охоплює наступні періоди.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 цього Закону суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч. 3 ст. 135 вказаного Закону базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною 4 ст. 135 вказаного Закону визначено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Відповідно до ч.ч. 5 - 8 ст. 135 вказаного Закону суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 вказаного Закону обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Щодо застосування регіональних коефіцієнтів під час відрядження судді до іншого суду

Частинною 5 ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим із Державною судовою адміністрацією України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення).

Питання фінансового забезпечення відрядження судді визначено розділом VI зазначеного Порядку.

Відповідно до п.п. 1 - 3 розд. VI цього Порядку суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.

Аналогічні положення містяться в рішенні Ради суддів України від 05.08.2022 року № 24 (п.п. 6 та 7 резолютивної частини рішення).

Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення Ради суддів України, прийняті в межах визначених цим Законом повноважень, є обов`язковими для всіх органів суддівського самоврядування, крім з`їзду суддів України.

Отже, посилання відповідача на те, що в Порядку відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення), що затверджений рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 54/0/15-17, відсутня норма щодо застосування регіонального коефіцієнту відрядженому судді, є такими, що суперечать положенням зазначеного Порядку та свідчать про неправильне розуміння відповідачем положень ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині складових суддівської винагороди (згідно з якими регіональний коефіцієнт є однією із складових суддівської винагороди).

З матеріалів справи вбачається, що з 01.11.2024 року по 30.11.2025 року (останній відпрацьований позивачем місяць) виплата позивачу суддівської винагороди під час відрядження здійснювалася відповідачем без застосування регіонального коефіцієнту 1,1, який враховувався при обчисленні суддівської винагороди під час її роботи на посаді судді до відрядження.

Це призвело до нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди в меншому розмірі, ніж вона отримувала до відрядження, і, відповідно, до порушення її права на належну суддівську винагороду.

З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову шляхом, який гарантував би повне їх відновлення (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обираючи спосіб захисту та відновлення порушеного права судом враховано те, що виплата суддівської винагороди відбувається щомісячно - за відпрацьований суддею місяць. В даному випадку останнім відпрацьованим позивачем місяцем є листопад 2025 року.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом є неприйнятними, оскільки ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.11.2025 року (про відкриття провадження у даній справі) поновлено пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом. Обставин, які б змінили таку позицію суду, під час розгляду справи не встановлено.

Крім того, такі посилання відповідача, з огляду на положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, фактично спрямовані на відкладення вирішення спірного питання на потім (на момент майбутнього звільнення позивача з посади судді), що, з огляду на факт подання позову, прийняття його судом до розгляду та відкриття провадження у справі, є недопустимим. Поновлення судом строку звернення до суду, в даному випадку, додатково спрямовано на виконання судом завдань адміністративного судочинства (відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) та на звернення уваги відповідача на допущені ним при виконанні владних повноважень недоліки через неправильне розуміння та застосування законодавства, що регулює спірні правовідносини, з метою недопущення порушення прав позивача у майбутньому.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення нею інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 58Б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.11.2024 року по 30.11.2025 року включно суддівської винагороди без застосування регіонального коефіцієнту 1,1.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести ОСОБА_1 за період з 01.11.2024 року по 30.11.2025 року включно перерахунок суддівської винагороди шляхом обчислення її із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,1, та виплатити їй її недоотриману частину, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 10 грудня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда