Справа № 240/571/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/571/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

09 грудня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Вірьовкіна О.І.,

представника відповідача: Байдали І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Екотекстиль" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимог,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимог.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області проведено планову виїзну перевірку ПРАТ «Екотекстиль» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове страхування за період 01 січня 2016 року по 30 червня 2019 року.

За результатами перевірки складено акт № 114/06-30-05-01/00307230 від 02 грудня 2019 року (т.1 а.с. 54-163).

Відповідно до вказаного акту перевіркою встановлено порушення, зокрема: пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податкового кодексу України, пункту 5 Положення ( стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку», пункту 5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року №20 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку», в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за півріччя 2019 року в сумі 22101591 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Житомирській області 21 грудня 2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на 22101591, 00 грн (т. 1 а.с. 45).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Щодо завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 15462507,00 грн.

В акті перевірки (а.с. 73-80 том 1) зазначено, що станом на 01 січня 2016 року по бух. рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у ПРАТ «Екотекстиль» рахувалась кредиторська заборгованість в загальній сумі 15462506,50 грн. по контрагенту ТОВ «Фірма «Діно», яка виникла згідно з договором відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н, укладеного між ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» (первісний кредитор), ТОВ «Фірма «Діно» (новий кредитор) і ПАТ «Україна» (ПРАТ «Екотекстиль») (боржник).

Постачальником задокументованих поставок ТМЦ (одягу) був контрагент ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО».

На дату укладання договору про відступлення права вимоги (22 грудня 2014 року) та на дату реєстрації акту перевірки ТОВ «Агро-Інкам СВО» є фігурантом кримінальних проваджень згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень. В ході досудового розслідування встановлено, що особа_4 в травні 2012 року використовуючи реквізити особи_5, перереєстрував на його ім`я ТОВ "Торгова компанія "Агро-Інкам СВО" з метою прикриття незаконної діяльності.

При проведеному аналізі ТОВ «Фірма «Діно» згідно баз даних ДПС України та наявної оперативної інформації встановлено, що останню податкову звітність подано до податкового органу за грудень 2014 року, а отже встановити/спростувати взяття будь-яких зобов`язань ТОВ «Фірма «Діно» в грудні 2014 року та в подальшому не є можливим, що ставить під сумнів сам факт здійснення "документально відображеної" господарської операції з відступлення права вимоги грошового зобов`язання та подальшого погашення вказаного боргу.

У перевіреному періоді було відображено «документальне» погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно» в сумі 15462506,5 грн., а саме:

- в січні 2016 року на суму 2843960,51 грн. шляхом укладання угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 січня 2016 року відповідно до договору про переведення боргу від 26 січня 2016 року документально укладеного з контрагентом «Технополіс»;

- в жовтні 2016 року на суму 12618545, 99 грн. шляхом виписки векселів, що були документально передані ПРАТ «Екотекстиль» 27 жовтня 2016 року до ТОВ «Фірма «Діно» і в подальшому були пред`явленні ПРАТ «Екотекстиль» до оплати контрагентами, які мають ознаки фіктивності, а саме ТОВ «Крогер» та до ВКП "Формат".

Вищезазначені обставини ставлять під сумнів сам факт укладення договору про відступлення права вимоги грошового зобов`язання від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н від ТОВ "АГРО-ІНКАМ СВО" до контрагента ТОВ «ФІРМА «Діно» та його погашення за рахунок проведення операцій з контрагентами, що мають ознаки фіктивності, так як на дату його «погашення» вже була відома інформація про здійснення зазначеними контрагентами сумнівних господарських операцій.

Суд при цьому зазначає, що відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПКУ, об`єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПКУ, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Встановлено, що 03 вересня 2012 року між ПРАТ «Екотекстиль» і ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» укладено договір поставки №0309-1; договір поставки від 10 вересня 2012 року № 1009-1; договір поставки від 23 вересня 2012 року №2309-1 (а.с. 83-85 том 2). Постачальником задокументованих поставок ТМЦ (одягу) відповідно до вищевказаних договорів був контрагент ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО». Реальність вказаних господарських операцій підтверджується ухвалою ВАС України від 21 березня 2017 року по справі № К/800/27567/14.

У подальшому, 22 грудня 2014 року було укладено Договір відступлення права вимоги № 14/22- 12Н, відповідно до пункту 1 якого Первісний кредитор уступає (ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО»), а Новий кредитор (ТОВ «Фірма «Діно») приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договорами:

- договір поставки №0309-1 від 03 вересня 2012 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 3958758,00 грн. з урахуванням ПДВ;

- договір поставки №1009-1 від 10 вересня 2012 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 5113748,02 грн. з урахуванням ПДВ;

- договір поставки №2309-1 від 23 вересня 2013 року по виконанню грошового зобов`язання в сумі 6390000,00 грн. з урахуванням ПДВ. Всього на суму 15462506,50 грн.

20 лютого 2015 року між ТОВ «Фірма «Діно» (Зберігач) і ПРАТ «Екотекстиль» (Поклажодавець) укладено договір зберігання, відповідно до якого Поклажодавець зобов`язувався за плату зберігати одяг за адресою: м. Житомир, вул. Баранова, 50.

З метою погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно» 26 січня 2016 року між ПРАТ «Екотекстиль» (Кредитор), ТОВ «Технополіс» (Первісний боржник) і ТОВ «Фірма «Діно» (Новий боржник) укладено Договір про переведення боргу. Відповідно до пунктів 1, 2 Договору, Первісний боржник переводить до Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 2843960,51 грн. з ПДВ, що виник на підставі Договору поставки №29/12 від 29 грудня 2014 року (укладений між ПРАТ «Екотекстиль» і ТОВ «Технополіс»).

28 січня 2016 року укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої зменшились однорідні зустрічні зобов`язання між ПРАТ «Екотекстиль» і ТОВ «Фірма «Діно» на суму 2843960,51 грн. В результаті кредиторська заборгованість ПРАТ «Екотекстиль» перед ТОВ «Фірма «Діно» зменшилася з 15462506,50 грн. до 12618545,99 грн.

Для погашення боргу перед ТОВ «Фірма «Діно», який виник за договором відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н ПРАТ «Екотекстиль» передало в оплату за товар, а ТОВ «Фірма «Діно» прийняло прості векселі в кількості 6 штук, які погасили заборгованість на суму 12618545,99 грн.

24 листопада 2016 року ПРАТ «Екотекстиль» (Постачальник) уклало з ТОВ «Матісс» (Покупець) договір поставки №24/11, відповідно до якого в листопаді та грудні 2016 року передало у власність Покупцю товар (одяг) на загальну суму 4618895,52 грн., що підтверджується видатковими накладними №А від 30 листопада 2016 року, №А від 21 грудня 2016 року, №А від 21 грудня 2016 року, №А від 22 грудня 2016 року.

23 грудня 2016року укладено Договір про переведення боргу, відповідно до якого ТОВ «Матісс» (Первісний боржник), ВКП «Формат «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (Новий боржник) і ПРАТ « Екотекстиль» (Кредитор) переводить борг з Первісного боржника на Нового боржника по договору поставки №24/11 від 24 листопада 2016 року в розмірі 4618895,52 грн. з урахуванням ПДВ на Нового боржника.

26 та 27 грудня 2016 року ВКП «Формат «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» як Векселеутримувач в оплату за товар пред`явило та передало, а ПРАТ «Екотекстиль» як Векселедавець прийняло власні прості векселі (АА2686202, АА0946681) на загальну суму 4618545,99 грн.

22 грудня 2016року ПРАТ «Екотекстиль» (Постачальник) уклало з ТОВ «Крогер» (Покупець) договір поставки №24/11, відповідно до умов якого передало у власність Покупцю товар (одяг) на загальну суму 9843552,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №А від 23 грудня 2016 року, №А від 23 грудня 2016 року, №А від 26 грудня 2016 року,№А від 26 грудня 2016 року, №А від 27 грудня 2016 року, №А від 27 грудня 2016 року.

28 та 29 грудня 2016 року ТОВ «КРОГЕР» як Векселеутримувач в оплату за товар пред`явило та передало, а ПРАТ «Екотекстиль» як Векселедавець, прийняло власні прості векселі (АА0946682, АА0946683, АА 2686201, АА0946680) на загальну суму 8000000,00 грн.

Таким чином, станом на 30 грудня 2016 року, борг ТОВ «Крогер» перед ПРАТ «Екртекстиль» зменшився до 1843552,00 грн. 31 грудня 2018 року управлінським персоналом ПРАТ «Екотекстиль» було прийнято рішення про списання даної заборгованості після направлення декількох вимог в порядку досудового врегулювання спору, як безнадійного боргу, у зв`язку із сумнівом про її повернення боржником відповідно до П(С)БО 10.

Дослідивши зазначені документи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вони підтверджують реальність здійснення господарських операцій з вищевказаними контрагентами та відповідають вимогам, передбаченим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Ці документи, які відображено в бухгалтерському обліку, не є дефектними та містять достовірні відомості.

Також, відповідачем як суб`єктом владних повноважень суду не надано доказів недійсності Договору відступлення права вимоги від 22 грудня 2014 року чи визнання його таким у судовому порядку.

Відповідно до підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257, частини п`ятої статей 261, 264 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовна давність починається зі спливом строку виконання; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Укладення 22 грудня 2014 року трьохстороннього Договору відступлення права вимоги №14/22-12 Н, яким підтверджується сума заборгованості по поставленим ТМЦ в розмірі 15462506,50 грн. свідчить про переривання строку позовної давності та початок його перебігу відповідно до частини третьої статті 264 Цивільного кодексу України заново з урахуванням цього Договору. Тобто, перебіг трирічного строку позовної давності починається 22 грудня 2014 року і спливає 22 грудня 2017 року.

Відтак, суд вважає, що податковим органом здійснені передчасні висновки про визнання заборгованості Товариства перед ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» безнадійною заборгованістю, наслідком чого став помилковий висновок про заниження ПРАТ «Екотекстиль» доходів за 4 квартал 2016 в сумі 15462507, 00 грн. та відповідно збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток та зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Верховний Суд в постанові від 07.07.2022 зазначив: "суди взагалі не надавали оцінки посиланням контролюючого органу про наявність показів свідка - директора ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО» гр. ОСОБА_1 в межах кримінального провадження, який вказав про перереєстрацію за винагороду на своє ім`я вказаного господарюючого суб`єкту без мети здійснення фінансово-господарської діяльності. Слід зазначити, що такі посилання містяться в акті перевірки, були однією з підстав для висновків акту перевірки про допущені позивачем податкові правопорушення, а відповідно і були підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення. При цьому суди взагалі не встановлювали обставин щодо наявності протоколу допиту (показання свідка), не оцінили такий на предмет його належності (відношення до обставин справи), допустимості (отримання уповноваженими суб`єктами у спосіб та у порядку, встановлених законом), достовірності (відповідності інформації об`єктивній дійсності), як не встановили також і хто саме від імені ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО» підписав фінансово господарські документи та чи можуть такі вважатись належно оформленими та підписаними повноважною особою та які посвідчувати факт придбання товарів."

Суд не приймає до уваги доводи контролюючого органу про те, що ТОВ «Агро-Інкам СВО» є фігурантом кримінальних проваджень як підставу для сумніву у реальності укладення договору про відступлення права вимоги грошового зобов`язання від 22 грудня 2014 року №14/22-12 Н, оскільки ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 12 лютого 2020 року по справі № 752/16305/16-к директора ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО» гр. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за придбання суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності і закрито кримінальне провадження (т. 5 а.с. 128-130).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 17 Кримінального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Контролюючим органом вироку щодо ОСОБА_1 суду не надано.

За загальним правилом, суд оцінює показання, які були отримані безпосередньо в залі судового засідання, а не ті, що були надані на досудовому слідстві.

Ухвалами суду від 27.12.2023, 07.02.2024, 18.03.2024, 25.04.2024 застосовано до ОСОБА_1 привід у судові засідання до Житомирського окружного адміністративного суду, однак ОСОБА_1 до суду не прибув, а тому, враховуючи відсутність вироку, суд не може посилатися на покази свідка - директора ТОВ «Торгова компанія «Агро- Інкам СВО» гр. ОСОБА_1 в межах кримінального провадження, як на джерело доказів, враховуючи всі інші факти та обставини справи.

Стосовно встановлювання обставин щодо наявності протоколу допиту (показання свідка), та надання оцінки на предмет його належності (відношення до обставин справи), допустимості (отримання уповноваженими суб`єктами у спосіб та у порядку, встановлених законом), достовірності (відповідності інформації об`єктивній дійсності), встановлення факту також і хто саме від імені ТОВ «Торгова компанія «Агро-Інкам СВО» підписав фінансово господарські документи та чи можуть такі вважатись належно оформленими та підписаними повноважною особою та які посвідчувати факт придбання товарів, то суд звертає увагу контролюючого органу, що дані обставини встановлюються в межах кримінального провадження, оскільки саме слідчо-криміналістичні органи відповідно до норм кримінального законодавства мають відповідні повноваження.

До повноважень адміністративного суду включають: здійснення правосуддя в публічно-правових спорах, розгляд справ щодо рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Однією з засад адміністративного судочинства є змагальність сторін (суть принципу полягає у тому, що саме сторони, а не суд, збирають та подають докази, а суд лише оцінює їх і приймає рішення, виходячи з представленої інформації).

Отже враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючим органом не надано суду належних та допустимих доказів встановлення вини ОСОБА_1 в пособництві у фіктивному підприємстві.

Також суд критично ставиться до тверджень відповідача про здійснення ТОВ "Фірма "Діно" сумнівних господарських операцій, оскільки здійснення господарської діяльності контрагентом не може мати наслідків для позивача, так як законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента. Чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагентами правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 09 грудня 2025 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Ватаманюк Р.В. Курко О. П.