Справа № 380/12400/25
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 рокусправа № 380/12400/25
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2025 № 02;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період:

- з 01.08.1991 по 22.01.2025 (день призначення пенсії по віку) викладач по класу фортепіано та концертмейстерства в Стрийській дитячій музичній школі ім. О. Нижанківського (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог вказала, що Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області призначило їй пенсію за віком на підставі поданих усіх необхідних документів у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.01.2025р. Зазначила, що звернулась з заявою від 19.03.2025 р. до Управління про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій при призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за результатом розгляду отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2025р. № 02 про відмову в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки, період роботи на посаді викладача в музичній школі, яка підпорядковується Міністерству Культури та Стратегічних Комунікацій України не зараховується до спеціального стажу, який визначається Постановою №909.

Ухвалою суду від 23.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 56104 від 09.07.2025) в якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого зазначив, що періоди роботи на посаді викладача в музичній школі, яка підпорядковується Міністерству культури та Стратегічної Комунікації України, не зараховується до спеціального стажу, який визначається Постановою № 909, тобто не є комунальною формою власності, ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії та виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону. Тому, періоди роботи з 01.08.1991 по 22.01.2025 не можуть бути зараховані до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV Закону. Просив відмовити у задоволенні позову.

Також, на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив (Вх. № 12438ел. від 09.07.2025). Вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2025 про відмову в допризначенні пенсії позивачці, відповідно до її заяви від 19.03.2025, прийнято з додержанням вимог, що не суперечить чинному законодавству. Орган Пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, при визначенні права позивачці на зазначену допомогу діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог закону. Просив відмовити в задоволенні позову.

Від представника позивачки на адресу суду надійшла відповідь на відзив (Вх. № 56819 від 10.07.2025), у якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 22.01.2025 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 01.08.1991 року прийнята на посаду викладача по класу фортепіано і концертмайстерство та працює досі.

Позивачка 19.03.2025 звернулася до відповідача-1 із заявою про перерахунок пенсії, а саме про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком, на підставі пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до якої долучила довідку № 3 від 17.01.2025, видану Стрийською дитячою музичною школою ім. О. Нижанківського, на підтвердження необхідного для призначення грошової допомоги стажу.

Рішенням від 26.03.2025 № 02, винесеного за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивачці відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсії.

Відповідач-2 у рішенні зазначив, що відповідно до 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначення пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Також у рішенні вказав, що оскільки період роботи на посаді викладача в музичній школі, яка підпорядковується Міністерству Культури та Стратегічних Комунікацій України не зараховується до спеціального стажу, який визначається Постановою № 909, тому позивачці відмовлено в перерахунку пенсії.

Не погодившись із таким рішенням, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Cтаттею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено умови призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2024 по 31.12.2024 не менше 31 року.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV та механізм її виплати визначено Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 (далі Порядок № 1191).

Пунктом 1 Порядку №1191 визначено умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 5 Порядку № 1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону № 1058-IV, станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

У пункту "е" статті 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон №№1788-XII) зазначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для отримання, визначеної пунктом 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, грошової допомоги при призначенні пенсії відповідно до норм Закону № 1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- пенсія особі призначається вперше (неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058-IV станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених посадах.

Судом встановлено, що позивачці вперше призначено пенсії за віком відповідно до норм Закону № 1058-IV, та не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 , з метою отримання, визначеної пунктом 71 розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV, грошової допомоги при призначенні пенсії звернулася до відповідача-1 із заявою від 19.03.2025.

Проте, за принципом екстериторіальності таку заяву розглянуто ГУ ПФУ у Дніпропетровській області. За результатом розгляду заяви відповідач-2 прийняв рішення про відому у виплаті грошової допомоги, так як до спеціального страхового стажу позивачки не зараховано період роботи на посаді викладача в музичній школі, оскільки зазначена посада не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до записів трудової до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01.08.1991 року прийнята на посаду викладача по класу фортепіано і концертмайстерство та працює досі.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про освіту від 05.09.2017 № 2145-VIII невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про позашкільну освіту від 22.06.2000 №1841-III (далі Закон №1841-III) позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України Про освіту, цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до абзацу 3 статті 21 Закону №1841-III педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Отже, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Перелік №909).

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема, у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Суд звертає увагу на покликання відповідачів, що посада викладача цим переліком не передбачалася, проте зауважує, що за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 № 01-3/133-02-2.

Суд також зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що особа, яка займає посаду викладача в музичній школі, є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, і робота на такій посаді дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону № 1788-ХІІ. Тому, стаж роботи особи на посаді викладача повинен зараховуватися до страхового стажу відповідно до пункту е статті 55 Закону № 1788-ХІІ, навіть якщо така посада прямо не передбачена Переліком № 909.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 442/456/17 виснувала, що:

[…] викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту е статті 55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Така правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі № 348/2180/16-а.

Як вже встановлено судом, позивачка, що відповідно до записів трудової до трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 01.08.1991 року прийнята на посаду викладача по класу фортепіано і концертмайстерство в Стрийській дитячій музичній школі ім. О. Нижанківського та працює досі.

На підтвердження такого факту позивачка також надала довідку № 3 від 17.01.2025, з якої слідує, що ОСОБА_1 дійсно працює в Стрийській дитячій музичній школі ім. О. Нижанківського концертмейстером та викладачем з 01.08.1991 по даний час.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що період роботи позивачки з 01.08.1991 по 17.01.2025 (дату видачі довідки) на посаді викладача по класу фортепіано і концертмейстер в Стрийській дитячій музичній школі ім. О. Нижанківського підлягає зарахуванню до спеціального стажу роботи, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

Суд вважає, що відповідач під час прийняття рішення про відмову позивачці в призначенні пенсії не зарахувавши спірні періоди роботи, діяв протиправно, а тому, рішення ГУ ПФ України в Дніпропетровській області №02 від 26.03.2025 підлягає скасуванню.

Суд також наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Щодо зобов`язання ГУ ПФ України у Львівській області зарахувати до спеціального стажу роботи позивача спірний період, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого відмовлено у призначенні та виплаті грошової допомоги.

Отже, дії зобов`язального характеру, щодо зарахування до спеціального стажу позивачки період роботи з 01.08.1991 по 22.01.2025 має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цій справі є ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивачки є: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2025 № 02; зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, період роботи з 01.08.1991 по 22.01.2025; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивачки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки саме ним прийнято оскаржене рішення.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.03.2025 № 02.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, період роботи з 01.08.1991 по 22.01.2025.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 00 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області (адреса: вул. Митрополита Андрея 10 м. Львів 79016; )

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги 26 м. Дніпро 49094; )

Суддя Р.П. Качур