Справа № 340/2717/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2717/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Казанчук Г.П, розглядаючи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ФОП ОСОБА_1 , з урахуванням заяви адвоката Машкевич О.С. від 03.12.2025 року, звернулась до суду з позовною заявою, у якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 13.01.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що податковим органом проведено фактичну перевірку за відсутності на те законодавчих підстав. Під час проведення фактичної перевірки податковим органом встановлено реалізації пального у період з 01.11.2024 по 27.11.2024, у який, за позицією податкового органу, позивач не мав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, у зв`язку з чим до ФОП ОСОБА_1 застосований штраф за роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати. Позивач заперечує факт відсутності у неї ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, оскільки згідно статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 р. вважаються діючими ліцензії, за якими до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України або за наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не сплачено черговий платіж за ліцензію та/або закінчився термін дії ліцензії на право: виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначає, що посилання відповідача на п.6 Перехідних положень Закону № 3817 є протиправними, оскільки містять зобов`язання суб`єкта господарювання подати заяву про отримання нової ліцензії протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності, тобто з 1 січня 2025 р. Контролюючий орган застосував штраф за відсутності будь-якого порушення з боку позивача, не на дату прийняття податкового повідомлення-рішення, що призвело до порушення положень статті 58 Конституції України. Таким чином, податкове повідомлення-рішення № 2 від 13.01.2025р. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки винесено відповідачем не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суддя ухвалою від 05.05.2025 відкрила спрощене позовне провадження у цій справи та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; сторонам встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

ГУ ДПС у Кіровоградській області (надалі відповідач) поданий відзив до позову, в якому зазначено, що згідно п.6 розділу ХІІІ. ''Перехідні положення'' закону України від 18 червня 2024 року № 3817-IX ''Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального'' суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності (з 27.07.2024), зокрема, подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального". Таким чином вказаною нормою продовжено термін дії ліцензії позивача на право роздрібної торгівлі пальним № 1900169 з 05.07.2024 до 01.11.2024. Однак, у період з 01.11.2024 по 27.11.2024 на АЗС за адресою: Кiровоградська обл., м. Олександрія, проспект. Соборний, буд. 147, за якою здійснює діяльність позивач, не було діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У зв`язку з чим було винесено податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосований штраф.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначено про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, оскільки у наказі ГУ ДПС у Кіровоградській області №937-п від 03.12.2024 на підставі якого було проведено фактичну перевірку позивача, відсутня підстава для її проведення.

Ухвалою суду від 11.11.2025 року витребувані додаткові докази.

Ухвалою суду від 21.11.2025 року вирішено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.12.2025 року.

Ухвалою суду від 21.11.2025 року вирішено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.12.2025 року.

Ухвалою суду від 27.11.2025 року забезпечено участь представника позивача адвоката Машкечич Ольги Сергіївни в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 03.12.2025 року через технічні проблеми на сервері Кіровоградського окружного адміністративного суду припинено фіксування судового засідання та відеоконференцію (а.с.92-96).

Представниками позивача та відповідача подані заяви про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження, а у заяві представника позивача адвоката Машкевич О.С. надано уточнення щодо статусу позивача, вказавши, що позивачем у даній справі є ФОП ОСОБА_1 .

Дослідивши докази і письмові пояснення позивача, викладені у заяві по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрована з 22.06.1999 як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності є 47.30 роздрібна торгівля пальним, підтверджується Витягом з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.12-13).

Позивач мав ліцензію на роздрібну торгівлю пальним за реєстраційним номером 1900169 терміном дії з 05.07.2019р. по 01.11.2024 рік (а.с.15); та має діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 2400085 терміном дії з 28.11.2024р. по 28.11.2029 рік (а.с.16).

Наказом ГУ ДПІ у Кіровоградській області від 03.12.2024р. № 937-п було зобов`язано провести фактичні перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частини ліцензування, виробництва, обліку, обігу, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів у ФОП ОСОБА_1 (а.с.46 зв), який вручений позивачу, що підтверджується її підписом у направленнях на перевірку від 03.12.2024 року №4144 та №4145 (а.с.47).

За результатом проведеної перевірки складений акт № 17609/11-28-09-02/ НОМЕР_1 від 16.12.2024 про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог законодавства України у сфері обігу пального, яким встановлено, що в період з 01.11.2024 по 27.11.2024 (включно) на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , за якою здійснює діяльність позивач, не було діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Згідно СОД РРО встановлена реалізація пального на АЗС, що підтверджується фіскальними чеками. Вказане є порушення частини 2 ст. 29 закону України ''Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального'' в частині роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (надалі акт перевірки, а.с.40-42).

ГУ ДПС у Кіровоградській області на підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення № 2 від 13.01.2025 року, яким до якого ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 319500,00 грн (надалі спірне рішення, а.с. 48).

Отже, правомірність та законність спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі ПК України).

Однією з підстав протиправності спірного рішення, позивач зазначає про порушення процедури проведення перевірки, оскільки в наказі на її проведення вказана лише номері статті ПК України, натомість, аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України обумовлює висновок про те, що для зазначення підстави для проведення перевірки не достатньо вказати номер підпункту статті ПК України. Тобто, підставою для проведення фактичної перевірки є не посилання контролюючого органу на певні положення ПК України, а конкретно-визначені відомості, що стали безпосередньою підставою для проведення такої перевірки з яких особа, яка знайомиться із наказом, може встановити обґрунтованість її призначення та проведення.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Як свідчать матеріали справи відповідачем наказом призначено фактичну перевірку позивача на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

За змістом наведених норм, суд доходить висновку, фактична перевірка, що може бути проведена за умови наявності:

- інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкового законодавством;

або

- здійснення функцій, визначених законодавством.

Суд констатує, що у наказі на проведення перевірки наявне лише посилання на норми ПК України, а також зазначено про проведення перевірки для здійснення функцій, визначений законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

У наказі ГУ ДПС у Кіровоградській області від 03.12.2024 року №937-п зазначено про проведення протягом грудня 2024 року фактичної перевірки суб`єктів господарювання (перелік додається) тривалістю не більше 10 діб на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України (а.с.46).

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що підставою для призначення фактичної перевірки є наявна інформація з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій щодо реалізації пального суб`єктами господарювання, які станом на 01.11.2024 року не мають діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним (доповідна записка ГУ ДПС у Кіровоградській області від 01.11.20224 № 888/11-28-09-01-09 ), на виконання листа ДПС України від 25.11.2024 № 32651/7/99-00-09-03-01-07.

У листі ДПС України від 25.11.2024 № 32651/7/99-00-09-03-01-07 повідомлено, що за результатами аналізу даних, наявних в інформаційних системах Державної податкової служби України встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібний продаж пального, за відсутності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (статус ліцензії згідно з Єдиним реєстром «термін дії завершився 01.11.2024») продовжують здійснювати реалізації пального на окремих автозаправних станціях. При цьому, факти продажу пального на цих АЗС підтверджується інформацією з реєстраторів розрахункових операцій, що надійшла до ДПС. У зв`язку із вказаними обставинами зобов`язано територіальні органи податкової служби провести фактичні перевірки.

В.о. начальника управління контролю за підакцизними товарами В`язовського Д. на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області подана доповідна записка про необхідність проведення фактичної перевірки з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку підакцизних товарів, у зв`язку з наявною інформацією з системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій щодо реалізації пального суб`єктами господарювання, які станом на 01.11.2024 року не мають діючих ліцензій на право роздрібної торгівля пальним ФОП ОСОБА_1 (а.с.45)

Тобто, за наведених обставин, суд вважає наявними підстави для призначення фактичної перевірки.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Враховуючи викладене, а також висновки Верховного Суду, суд вважає, що посилання податкового органу на підпункт 80.2.2 статті 80 ПК України, доповідну записку та лист ДПС щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни щодо акцизних товарів, є достатньою підставою для проведення фактичної перевірки.

Суд зазначає, що покликання у наказі на підпункт 80.2.5 пункт 80.2 статті 80 ПК України із зазначенням про необхідність здійснення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів, утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому проведення перевірки не можна вважати незаконним.

Контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального.

Отже, суд відхиляє доводи позивача, що контролюючим органом було допущено порушення процедури призначення та проведення фактичної перевірки є помилковими, оскільки покликання у наказі на підпункт 80.2.5 пункт 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.

При цьому, суд повинен враховувати актуальні висновки Верховного Суду при застосуванні норм права до конкретних правовідносин у судових справах.

Зазначений висновок узгоджується із сталою практикою Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 липня 2022 року у справі № 320/1864/21, від 06.04.2023 у справі №440/14765/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 360/2657/20, від 20 липня 2023 року у справі № 520/5288/21.

Позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 26.03.2024 року у справі №420/9909/23, від 17.09.2025 року у справі 380/10906/24.

З огляду на все вищевикладене, суд вважає, що доводи позивача про порушення процедури призначення фактичної перевірки є безпідставними та необґрунтованими.

Іще одним доводом протиправності оскаржуваного рішення, позивач у позові вказав, що вона мала діючу ліцензію, з огляду на норми статті 18 Закону України ''Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального'' № 481/95-ВР від 19.12.1995 року вважаються діючими ліцензії, за якими до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України або за наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не сплачено черговий платіж за ліцензію та/або закінчився термін дії ліцензії на право: виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Закон України ''Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального'' № 481/95-ВР від 19.12.1995 року (надалі Закон №481/95 ВР). Згідно карти проходження закону, це Закон втратив чинність 01.01.2025 року.

Закон України ''Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального'' від 18 червня 2024 року № 3817-IX (надалі Закон № 3817-IX), який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України. Цей Закон, згідно картки проходження закону, набрав чинності 27.07.2024 року.

У СОД РРО наявна інформація про реалізацію пального на АЗС за адресою: Кiровоградська обл., м. Олександрія, проспект. Соборний, буд. 147, що підтверджується наступних фіскальними чеками:

- від 01.11.2024 № 58310 бензин А-92 Евро5-Е5 в кількості 3,70 л на 199,80 грн;

- від 01.11.2024 № 58318 бензин А-95 Евро5-Е5 в кількості 4,54 л на 249,70 грн;

- від 02.11.2024 № 58359 бензин А-92 Евро5-Е5 в кількості 10,0 л на 540,00 грн;

- від 08.11.2024 № 58624 бензин А-95 Евро5-Е5 в кількості 9,09 л на 499,95 грн;

- від 12.11.2024 № 58821 бензин А-92 Евро5-Е5 в кількості 9,25 л на 499,50 грн;

- від 20.11.2024 № 59243 бензин А-92 Евро5-Е5 в кількості 10,00 л на 530,00 грн;

- від 25.11.2024 № 59515 бензин А-95 Евро5-Е5 в кількості 10,0 л на 540,00 грн;

- від 27.11.2024 № 59616 скраплений газ в кількості 38,54 л на 1302,65 грн.

При цьому, факт реалізації підакцизним товаром (пальним) у період з 01.11.2024 року по 27.11.2024 року не заперечується позивачем, тобто є тією обставиною, яка згідно частини 1 статті 78 КАС України.

Позивач мав Ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 900169, термін дії з 05.07.2019 до 05.07.2024 (а.с.15).

Відповідно до статті 18 Закону № 481/95-ВР вважаються діючими ліцензії, за якими до припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану на території України або за наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) не сплачено черговий платіж за ліцензію та/або закінчився термін дії ліцензії на право:

виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Обов`язки щодо сплати чергових платежів/дії щодо продовження ліцензії мають бути виконані суб`єктом господарювання протягом 30 днів, наступних за днем припинення або скасування воєнного, надзвичайного стану в Україні.

24 лютого 2022 року Президент України прийняв Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (надалі Указ).

Відповідно до приписів пункту 1 Указу воєнний стан введено в дію з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який постійно продовжувався, і станом на день розгляду справи в суді, триває воєнний стан.

Отже, після 05.07.2019 року, у зв`язку із введенням воєнного стану, Ліцензія 900169 була діючою.

Водночас, 27.07.2024 року набрав чинності новий Закон №3817-ІХ, який регулює спірні правовідносини.

Тобто, під час пролонгації дії Ліцензії 1900169, законодавцем прийнято новий законодавчий акт, який визначив інший механізм щодо Ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.

Пунктом 2 Розділу XII. Прикінцеві положення Закону №3817-ІХ установлено, що: Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами) і Постанова Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 346) втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону; положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Відповідно до пункту 6 Розділу XIII. Перехідні положення Закону №3817-ІХ суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.

Оскільки строк дії Ліцензії 1900169 закінчився 05.07.2024, і позивач не отримавши нової ліцензії, зобов`язаний був до 01.11.2024 року подати заяву про отримання нової ліцензії. При цьому, така заява має бути подана у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Відповідно до частини 1-2 статті 43 Закону №3817-ІХ ліцензія на право провадження відповідного виду господарської діяльності надається органом ліцензування шляхом прийняття рішення про надання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Для отримання ліцензії суб`єкт господарювання подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у паперовій або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Пунктом 42.4 статті 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 42.6 статті 42 ПК України електронний документообіг між платником податків та контролюючим органом здійснюється відповідно до цього Кодексу, законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" без укладення відповідного договору.

Керівник платника податків визначає, змінює перелік уповноважених осіб платника податків, які наділяються правом підписання, подання, отримання ними документів та інформації через електронний кабінет від імені платника податків, та визначає їхні повноваження.

Платник податків стає суб`єктом електронного документообігу після надсилання до контролюючого органу першого будь-якого електронного документа у встановленому форматі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Електронний документообіг між платником податків та контролюючим органом припиняється виключно у випадках:

отримання інформації від кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг про завершення строку чинності (або скасування) кваліфікованого сертифіката відкритого ключа керівника платника податків;

отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника платника податків;

отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення юридичної особи;

наявності в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інформації про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи;

наявності в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків у зв`язку зі смертю.

Порядок обміну електронними документами платника податків та контролюючого органу затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Форма заяви щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та порядок її заповнення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 04 квітня 2025 року № 374 «Деякі питання ведення єдиних реєстрів ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ліцензіатів та місць обігу пального».

Платники податків, які є користувачами Електронного кабінету, мають можливість за допомогою меню «Введення звітності» приватної частини Електронного кабінету надіслати заяву та документи для отримання ліцензії на право виробництва, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, зберігання пального.

Позивач, на вимогу суду, надав пояснення від 27.11.2025 року про неодноразове звернення до податкового органу із заявами щодо продовження дії ліцензії, надаючи в якості докази таких звернень: заяву від 19.07.2024 року, до якої долучена платіжна інструкція від 07.06.2024 року №100 (а.с.101-102), заяву від 13.09.2024 року (а.с.104).

Як доказ направлення цих заяв позивач надала інформацію скріншоти комп`ютера щодо направлення цих листів.

Аналізуючи зміст та порядок подання цих заяв, суд констатує, що вказані заяви не відповідають змісту, формі та порядку подання заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. А відтак, звернення із довільними заявами, без надання необхідних додатків, не може бути доказом звернення до податкового органу із заявою щодо отримання ліцензії.

Водночас, відповідач, на вимогу суду, надав докази звернення позивача із заявами про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

ФОП ОСОБА_1 направила заяву на видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним до ГУ ДПС у Кіровоградській області поштовим зв`язком, яка зареєстрована податковим органом 01.11.2024 за вхідним № 18144/АП (а.с.82). Проте, згідно розпорядження ГУ ДПС у Кіровоградській області від 06.11.2024 року №753-р відмовлено у видачі ліцензії через невідповідністю вимогам ч.42 ст.15 Закону №481, а саме відсутність копії документів, які подані разом із заявою на отримання ліцензії не завірені заявником; відсутній дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; відсутні документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь якого цільового призначення (наданий договір оренди земельної ділянки від 14.02.2019 укладений строком на 25 років підлягає державній реєстрації (прикінцеві положення цього договору) (а.с.86).

Вказане розпорядження не було оскаржене до суду.

Позивачем подана заява щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, яка 18.11.2024 року та зареєстрована податковим органом за вхідним № 18866/АП (а.с.84), за результатом розгляду якої надала Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 400085, термін дії з 28.11.2024 до 28.11.2029 (а.с.16).

Аналіз вищезазначеного свідчить про те, що у період з 01.11.2024 року по 28.11.2024 року позивач здійснював роздрібну торгівлю акцизним товаром (пальним) за відсутності у нього на такий вид діяльності діючої Ліцензії. А відтак, суд відхиляє доводи позивача про здійснення ним господарської діяльності на підставі діючої ліцензії за їх помилковістю.

Вказане свідчить, що позивач допустив порушення - роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії.

Досліджуючи зміст спірного ППР, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні у графі ''посилання на пункт та статтю законодавства, порушення якого встановлено'' податковий орган визначив, що позивач порушив частину 2 статтю 29 Закону №3817-ІХ, застосований штраф на підставі п.22 ч.2 ст.73 Закону №3817-ІХ.

Згідно частини 2 статті 29 Закону №3817-ІХ роздрібна торгівля пальним здійснюється суб`єктом господарювання за наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Згідно статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Аналізуючи зміст Закону №481/95-ВР та №3817-ІХ, суд зазначає, що в обох законодавчих актах визначено право здійснювати роздрібну торгівлі пальним лише за наявності відповідної ліцензії. Положення Закону №481/95-ВР у частині права на роздрібну торгівлю пальним за наявності ліцензії не суперечить положенням Закону №3817-ІХ.

Згідно пункту 22 частини 2 статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії - 45 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Розмір мінімальної заробітної плати 7100 грн (319500/45), визначений станом на 01.01.2024 року, а з 01.01.2025 року розмір МПЗ 8000 грн.

У статті 17 Закону №481/95-ВРП визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Податковий орган спірним рішенням застосував до позивача штраф за нормами Закону №3718-ІХ, натомість порушення мало місце під час дії Закону №481/95-ВР.

У пункті 31 Розділу XIII. Перехідні положення Закону №3718-ІХ дія положень цього Закону поширюється на ліцензії, видані згідно із Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Висновком суду є те, що позивач допустив порушення щодо здійснення роздрібної торгівлі пальним за відсутності ліцензії (Закон №3817-ІХ) у період з 01.01.2024 до 28.11.2024, проте відповідальність за таке порушення має бути визначена на підставі Закону №481/95-ВР, який був чинним станом на день допущення порушення. Тобто, до позивача, який допустивши порушення у листопада 2024 року, мав би бути застосований штраф за Законом №481/95-ВР.

Водночас, суд звертає увагу на те, що фактично у листопаді 2024 року (коли відбулось порушення) одночасно був чинний Закон №481/92-ВР та Закон №3718-ІХ, а тому слід здійснити перевірки щодо застосування принципу ''якість закону''.

Так, принцип чіткості закону вимагає, щоб закон був доступним, чітко сформульованим та передбачуваним у застосуванні, щоб запобігти свавіллю та дозволити особам зрозуміти, як керувати своєю поведінкою. Це ключовий елемент принципів верховенства права та правової визначеності, що означає, що правила мають бути зрозумілими і не змінюватися непередбачувано.

Досліджуючи поняття «якість закону» як складову принципу верховенства права та гарантію застосування судом найбільш сприятливого для особи тлумачення закону, передусім слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

У пунктах 11 та 75 Висновку № 11 (2008) Консультативної Ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи «Щодо якості судових рішень» зазначено про те, що до числа зовнішніх показників, від яких залежить якість судового рішення, відноситься якість законів, прийнятих законодавчими органами (зокрема, досконалість написання проєктів законів або чіткість у змісті законів, а також відсутність порушень процесуальних правил).

Як зазначено у спеціальному Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11 12 березня 2016 року), поняття «право» (law) охоплює не лише конституції, міжнародне право, статутне право та підзаконні акти, а й також де доречно суддєстворене право (judge-made law), як-то норми загального права, всі з яких є зобов`язальної природи. Будь-який припис права має бути доступним і передбачуваним (рішення ЄСПЛ у справах «Achour v. France», заява № 67335/01, п. 42; «Kononov v. Latvia» [ВП], заява № 36376/04, п 185).

У Дослідженні Європейської Комісії «За демократію через право» (Венеційська Комісія; Venice Commission) під назвою «Мірило правовладдя» («Rule of law checklist», розроблене і затверджене на 106-й пленарній сесії 11 12 березня 2016 року) міститься висновок про те, що поняття «якість закону», зокрема, охоплює таких два складових елементи:

передбачуваність актів права (чи наслідки приписів права є передбачуваними? чи укладено акти права в зрозумілий спосіб? чи вказує нове законодавство чітко на те, що попередньо ухвалене (і яке саме) законодавство скасовано або змінено? чи зміни інкорпоровано до зведеної версії приписів актів права, припустимої для суспільства?);

сталість і послідовність приписів права (чи є приписи актів права сталими та послідовними? чи є приписи актів права сталими настільки, що вони зазнають змін лише за належного попередження про це? чи є їх застосування послідовним?).

ЄСПЛ у справі «Щокін проти України» зазначив, що верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції; відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення…, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

ЄСПЛ інтерпретував «якість законодавства» і в іншому своєму рішенні, а саме, у справі «Сєрков проти України» «… якість законодавства … доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні»; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, стала причиною порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

У пункті 186 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» [ВП] (Hasan and Chaush v. Bulgaria), заява № 30985/96, п. 84).

У справі «Новік проти України» (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

По справі «Вєренцов проти України» (заявника було неправомірно покарано за організацію та проведення мирної демонстрації та, відповідно, порушено право на свободу мирних зібрань) Суд акцентував увагу на тому, що «закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними за потреби, за відповідної консультації передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою його дія (рішення у справах Rekvenyi v. Hungary [ВП], заява № 25390/94, п. 34; Rotaru v. Romania [ВП], заява № 28341/95, п. 55; Maestri v. Italy [ВП], заява № 39748/98, п. 30).

Згідно підпункту 4.1 пункту 4.1 статті 4 ПК України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Суд констатує, що Закон №3718-ІХ не містить чіткої інформації в якій частині застосовується цей закон, а у якій продовжує до 01.01.2025 року діяти Закон №481/95-ВР.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Цей принцип також неодноразово був застосований Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду під час вирішення спорів у соціальній сфері, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі № 580/122/17, від 20.02.2018 у справі № 576/1724/17, від 20.02.2018 у справі № 679/761/15-а, від 27.02.2018 у справі № 642/3284/17, від 27.02.2018 у справі № 227/2360/17, від 17.12.2018 у справі № 344/12315/16-а.

У даній спірній ситуації у листопаді 2024 року одночасної діяли два одно предметні законодавчі акти, розмір штрафу різнився своїм розміром, а тому, суд дійшов висновку про порушення принципу ''якість закону'', оскільки платник податків, в об`єктивній дійсності міг неоднозначно розтлумачити різні закони, які не містили чіткої відповіді щодо спірних відносин.

Суд не має повноважень змінювати підставу для застосування штрафу, оскільки це є дискреційним повноваженням податкового органу.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.01.2025 року №2 слід скасувати, як протиправне.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2556 грн (а.с.29, 30), а тому вказану суду слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 142, 242-246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006; ЄДРПОУ ВП 43995486) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області №2 від 13.01.2025 р.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2556 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК