Справа № 620/7981/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/7981/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Лавровської В.І.,

представника позивача Олійника С.А.,

представника відповідача Алієвої Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними: податкової вимоги, рішення, податкових повідомлень - рішень та їх скасування,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9871/Ж10/25-01-24-05 від 04.06.2025 на суму 127864,41 грн; рішення № 9876Ж10725-01-24-05 від 04.06.2025 про застосування штрафних санкцій в розмірі 63360,21 грн; податкових повідомлень - рішень від 04.06.2025 №9857/Ж10/25-01-24-05 та №9859/Ж10/25-01-24-05 від 04.06.2025.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що утримання основних засобів сідельних тягачів, які використовуються позивачем у господарській діяльності не відносяться до переліку основних засобів подвійного призначення. При цьому також зазначає, що Законом № 466-ІХ від 16.01.2020 виключено поняття «подвійного призначення» та норму щодо заборони включення платником податку до складу валових витрат, пов`язаних з провадження його господарської діяльності, витрати на утримання вантажних автомобілів. Крім того, просить суд врахувати положення статті 102 Податкового кодексу України щодо строку проведення перевірки.

04.08.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

18.08.2025 ухвалою суду клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що відповідно до положень пп.174.4.5. п. 174.5 ст. 174 Податкового кодексу України позивач не має права включати до складу витрат, пов`язані з провадження його господарської діяльності, витрати на утримання, технічне обслуговування і ремонт основних засобів подвійного призначення.

Ухвалою суду від 29.10.2025 без оформлення окремого документа, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду о суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з доводів, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень і матеріали справи, суд встановив таке.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.09.2000, з видами діяльності 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний), 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту (інші), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позивач перебуває на загальній системі оподаткування, що підтверджується інформацією в акті перевірки від 06.05.2025 № 7706/Ж5/25-01-24-05/.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області в період з 09.04.2025, тривалістю 10 робочих днів проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю з дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За результатами перевірки, контролюючим органом складено акт № 7706/Ж5/25-01-24-05/ від 06.05.2025 ( далі-акт перевірки), в якому вказано, що на перевірку позивачем надано копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а саме:

Автомобіль DAF XF 95 480 реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автомобіль RenaultMagnum DXI460 реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп Lamberet LVES-3E1R реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп KRONE SDP27 реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп KRONE SD 27 EL реєстраційний номер НОМЕР_5 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автомобіль DAF FT XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_6 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автомобіль VOLVO FH440 реєстраційний номер НОМЕР_7 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп KRONE SDP 27 реєстраційний номер НОМЕР_8 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп KOGEL SN 24 реєстраційний номер НОМЕР_9 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп SCHMITZ SKO 24 реєстраційний номер НОМЕР_10 , дата взяття на облік: 25.08.2020;

Автомобіль VOLVO FH400 реєстраційний номер НОМЕР_11 , дата взяття на облік: 09.07.2022;

Автомобіль DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_12 , дата взяття на облік: 24.08.2022;

Автомобіль DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_13 , дата взяття на облік: 03.11.2022;

Автопричеп SCHMITZ S 01 реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата взяття на облік: 03.11.2022;

Автомобіль SCANIA R420 L реєстраційний номер НОМЕР_15 , дата взяття на облік: 28.03.2019;

Автопричеп KRONE SDR 27 реєстраційний номер НОМЕР_16 , дата взяття на облік: 25.08.2020;

Автопричеп KRONE SDR 27 реєстраційний номер НОМЕР_17 , дата взяття на облік: 11.01.2021;

Автомобіль VOLVO XC90 реєстраційний номер НОМЕР_18 , дата взяття на облік: 17.10.2021;

Автомобіль DAF FT XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_19 , дата взяття на облік: 17.10.2021;

Автопричеп SCHMITZ SCS 24L реєстраційний номер НОМЕР_20 , дата взяття на облік: 24.08.2022;

Автомобіль DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_21 , дата взяття на облік: 13.04.2023;

Автомобіль DAF XF 460 FT реєстраційний номер НОМЕР_22 , дата взяття на облік: 03.11.2022;

Автопричеп SCHMITZ SCS 24L реєстраційний номер НОМЕР_14 , дата взяття на облік: 03.11.2022;

Автомобіль DAF XF 440ET реєстраційний номер НОМЕР_23 , дата взяття на облік: 18.01.2023;

Автомобіль DAF XF 460FT реєстраційний номер НОМЕР_24 , дата взяття на облік: 12.03.2023;

Автопричеп KRONE SD реєстраційний номер НОМЕР_25 , дата взяття на облік: 02.02.2023;

Автопричеп KRONE SD реєстраційний номер НОМЕР_26 , дата взяття на облік: 12.03.2023.

Також в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 придбано наступні товари:

- напівпричіп тентовий, марка SCHMITZ, модель SCS 24/L згідно ВМД від 05.08.2022 № ІМ 40 ДЕ №UA102020/2022/002893 у контрагента DIR TRUCK SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Польща). Оплата за товар здійснена 11.07.2022 (номер документа 22JBKLM7) в сумі 1620,00 Євро;

- відповідно контракту від 25.08.2022 №25.08.2022 з DIR TRUCK SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Польща) ФОП ОСОБА_1 здійснив платіж 26.08.2022 згідно документу №34JBKLM8 на суму 12000,00 Євро за сідловин тягач, марка - DAF, модель - XF 460 FT . Товар отримано відповідно ВМД №. ІМ 40 ДЕ №UA102020/2022/004734 від 03.10.2022;

- відповідно контракту від 22.08.2022 №22.08.2022 з DIR TRUCK SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Польща) ФОП ОСОБА_1 здійснив платіж 22.08.2022 згідно документу №28JBKLM8 на суму 1280,00 Євро за напівпричіп тентований, марка - SCHMITZ, модель - S01. Товар отримано відповідно ВМД № ІМ 40 ДЕ №UA 102020/2022/004786 від 04.10.2022;

- відповідно контракту від 09.11.2022 №09.11.2022 з Trans Dragon (Польща) ФОП ОСОБА_1 отримав сідловий тягач, марка - DAF; - модель - XF 440 FT відповідно ВМД № ІМ 40 ДЕ №22UA102020/2022/006186 від 08.12.2022 року. Ціна товару 32500,00 Євро;

- напівпричіп, марка KRONE, модель SD згідно ВМД від 08.12.2022 № ІМ 40 ДЕ №22UA102020/2022/006198U6 у контрагента Kanclerz Trans Magdalena Kanclerz (Польща). Ціна товару 15000,00 Польських злотих;

- сідловий тягач, марка DAF, модель XF 460 FT згідно ВМД від 24.01.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA78lJ4 у контрагента IIUBERTUS Sp. Zoo (Польща). Ціна товару 60000.00 Польських злотих;

- напівпричіп, марка KRONE, модель SD згідно ВМД від 24.01.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA79U3 у контрагента CORTEZ SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA (Польща). Ціна товару 23485,00 Польських злотих.

- напівпричіп самоскид, марка-WIELTON, модель NW38SB згідно ВМД від 07.11.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA93U0 (Польща). Ціна товару 15000,00 Польських злотих;

- сідловий тягач колісний, марка DAF, модель ТЕ 105 XF згідно ВМД від 07.11.2023 року № ІМ 40 ДЕ №23UA91U2 (Польща). Ціна товару 12000,00 Польських злотих;

- напівпричіп самоскид, марка BODEX; модель КІS згідно ВМД від 07.11.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA10202000/2023/008892U1 (Польща). Ціна товару 15000,00 Польських злотих;

-напівпричіп, марка HUMBAUR, модель HSA2006 згідно ВМД від 27.12.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA79U7 (Польща). Ціна товару 2000,00 Євро;

- сідловий тягач колісний, марка DAF, модель XF 105,460 згідно ВМД від 27.12.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA82U8 (Польща). Ціна товару 30000,00 Польських злотих;

- напівпричіп самоскид, марка MEGA, модель LIGHT згідно ВМД від 27.12.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA80U0 (Польща). Ціна товару 65000,00 Польських злотих;

- сідловий тягач колісний, марка RENAULT, модель PREMIUM згідно ВМД від 27.12.2023 № ІМ 40 ДЕ №23UA78U8 (Польща). Ціна товару 15000,00 Польських злотих. Ці обставини позивачем не заперечуються.

ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу витрат амортизаційні відрахування з товарів, що відповідно до вимог п.п. 14.1.138 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не підпадають під визначення «основні засоби», так як їх вартість становить менше 20000 гривень, та згідно з вимогами п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України не підлягають амортизації, а саме:

- протягом 2021: сідловий тягач DAF НОМЕР_19 вартістю 8830,00 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 294,34 грн., сідловий тягач DAF НОМЕР_27 вартістю 8333,33 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 416,67 грн.;

- протягом 2022: сідловий тягач DAF НОМЕР_19 вартістю 8830,00 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 1766,04 грн., сідловий тягач VOLVO НОМЕР_28 вартістю 8040,00 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 1608,00 грн., сідловий тягач DAF НОМЕР_27 вартістю 8333,33 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 1666,68 грн.;

- протягом 2023: сідловий тягач DAF НОМЕР_27 вартістю 8333,33 грн. (без ПДВ) - амортизаційні відрахування становлять 416,67 грн..

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 в порушення п.п. 177.4.6 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, завищено суму задекларованих витрат через віднесення до їх складу безпідставних амортизаційних відрахувань на суму 6168,40 грн., а саме: протягом 2021 року, на суму 711,01 грн., протягом 2022 року, на суму 5040,72 грн., протягом 2023 року на суму 416,67 грн.

На підставі акту перевірки, ГУ ДПС у Чернігівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9871/Ж10/25-01-24-05 від 02.06.2025 на суму 127864,41 грн та прийняті рішення № 9876Ж10/25-01-24-05 від 04.06.2025 про застосування штрафних санкцій в розмірі 63360,21 грн, податкові повідомлення-рішення від 04.06.2025 №9857/Ж10/25-01-24-05 та №9859/Ж10/25-01-24-05.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне

Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України) , в редакції, чинній з 1 січня 2017 року, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Підпунктом 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, до основних засобів подвійного призначення віднесено земельні ділянки, об`єкти житлової нерухомості, легкові та вантажні автомобілі.

Тобто, для правильного застосування норми пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, у даній справі необхідно вважати, що транспортні засоби, які позивач використовував у своїй господарській діяльності, є вантажними автомобілями, враховуючи, що характерною ознакою вантажного автомобіля є його призначення для перевезення вантажу, в т.ч і певного виду вантажу.

У акті перевірки контролюючий орган, дійшов висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства:

- п. 177.1 та п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України , а саме: ФОП ОСОБА_1 завищено валовий дохід від здійснення підприємницької діяльності, задекларований у декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік на суму 304687,98 грн.;

- п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме: ФОП ОСОБА_1 було завищено задекларовані витрати через віднесення до їх складу безпідставних амортизаційних відрахувань та суми витрачених коштів на утримання, технічне обслуговування і ремонт основних засобів подвійного призначення на загальну суму 1027928,89 грн., в тому числі за 2018 рік на 391355,00 грн., за 2019 рік на 490081,00 грн., за 2020 рік на 140324,49 грн., за 2021 рік на 711,01 грн., за 2022 рік на 5040,72 грн., за 2023 рік на 416,67 грн.

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_2 , занижено суму чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 723240,91 грн., в тому числі за 2018 рік на загальну суму 86667,02 грн., за 2019 рік на загальну суму 490081,00 грн., за 2020 рік на загальну суму 140324,49 грн., за 2021 рік на загальну суму 711,01 грн., за 2022 рік на загальну суму 5040,72 грн., за 2023 рік на загальну суму 416,67 грн.

Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки - 130183,35 грн., в тому числі за 2018 рік - 15600,06 грн., за 2019 рік - 88214,58грн., за 2020 рік - 25258,40грн., за 2021 рік -127,98 грн., за 2022 рік - 907,33 грн., за 2023 рік - 75,00 грн.

- пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: ФОГІ ОСОБА_1 було занижено суму доходу, на який нараховується єдиний внесок за перевіряємий період з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та мінімального страхового внеску на за 2016 рік на 6290,00 грн., за 2018 рік на 86667,02 грн., за 2019 рік на 448280,00 грн., за 2020 рік на 105157,86 грн. та за 2022 року на 13000,00 грн..

- пп 2 п. 1 ст. 7 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: ФОП ОСОБА_1 занижено суму єдиного внеску на 127864,41 грн., в тому числі за 2016 рік на 1383,80 грн., за 2018 рік на 12877,04 грн., за 2019 рік на 87604,88 грн., за 2020 рік на 23138,69 грн., за 2022 рік на 2860,00 грн.

Всього донараховано єдиного внеску: 127864,41 грн., в тому числі за 2016 рік в розмірі 1383,80 грн., за 2018 рік в розмірі 12877,04 грн., за 2019 рік в розмірі 87604,88 гри., за 2020 рік в розмірі 23138,69 грн., за 2022 рік в розмірі 2860,00 грн.

- п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, а саме: ФОП ОСОБА_1 занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами перевірки на 10848,60 грн., в тому числі за 2018 рік на 1300,00 грн., за 2019 рік на 7351,21 грн, за 2020 рік на 2104,86 грн., за 2021 рік на 10,67 грн., за 2022 рік на 75,61 грн., за 2023 рік на 6,25 грн.

Усього донараховано військового збору за актом перевірки - 10848,60 гри., в тому числі за 2018 рік 1300,00 грн., за 2019 рік 7351,21 грн, за 2020 рік 2104,86 гри., за 2021 рік 10,67 гри., за 2022 рік 75,61 гри., за 2023 рік 6,25 грн.

-ст. 44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу, абз. 6 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу

та п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, ФОП ОСОБА_1 на перевірку не надана книга обліку доходів та витрат.

Відповідно до інформації, викладеної в акті перевірки від 06.05.2025 № № 7706/Ж5/25-01-24-05/ НОМЕР_29 , транспортними засобами позивача є: автомобілі, напівпричепи та сідловий тягач.

Необхідною умовою для віднесення включення сум до витрат, які пов`язані з отриманням доходів, належать саме документально підтверджені такі витрати за конкретний період, перелік який визначений розділом III ПК України, і як слідує з матеріалів справи, такі документи позивачем надавалися, як до перевірки, так і долучені до матеріалів справи.

За правилами ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п.177.4.1 п.177.4 ст.174 ПК України); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку, які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (пп.177.4.2 п.177.4 ст.174 ПК України); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (пп.177.4.3 п.177.4 ст.174 ПК України); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп.177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг" (пп.177.4.4 п.177.4 ст.174 ПК України).

Згідно з приписами пп. 177.4.5 п. 177.4 ст.174 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до положень пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

За змістом пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст.177 цього Кодексу.

На підставі п. 177.2 ст. 177 ПК України, об`єктом оподаткування фізичної особи -підприємця, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Отже, на переконання суду, за правилами ПК України, підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

За правилами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

На підтвердження задекларованих витрат у перевіряємий період, позивач до перевірки надав первинні бухгалтерські документи: податкові декларації про майновий стан та доходи: за 2018 рік від 08.02.2019 року №, за 2019 рік від 09.02.2020 року №, за 2020 рік від 09.02.2021 року №, за 2021 рік від 05.06.2022 року № (уточнена від 25.10.2022 року №), за 2022 рік від 01.05.2023 року №, за 2023 рік від 29.04.2024 року №; податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за перевіряємий період; звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України; звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску; відомості нарахування та виплати заробітної плати, трудові договори між працівниками і фізичною особою; банківські виписки по рахунках відкритих в установах банків; декларації з податку на додану вартість; договори укладені протягом перевіряємого періоду; товарно-транспортні накладні, подорожні листи, звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, накази на відрядження, рахунки, накладні, акти виконаних робіт, акти списання; відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; звіти про суми податкових пільг, а саме: за 1 квартал 2018 року від 23.04.2018 року №, за 1 півріччя 2018 року від 04.08.2018 року №, за 3 квартал 2018 року від 05.11.2018 року №, за 2018 рік від 04.02.2019 року №, за 1 квартал 2019 року від 30.04.2019 року №, за 1 півріччя 2019 року від 28.07.2019 року №, за 3 квартал 2019 року від 28.10.2019 року №, за 2019 рік від 05.02.2020 року №; контракти, валютно-митні декларації, акти виконаних робіт.

Водночас, на переконання суду, висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства стосуються виключно правомірності віднесення позивачем сум до складу витрат амортизаційні відрахування (витрат подвійного призначення).

При цьому як вже встановив суд, позивач здійснює господарську діяльність: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний), 52.29 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту (інші).

На підставі викладеного, слідує висновок щодо помилковості доводів податкового органу про порушення позивачем пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України, адже такі витрати не належать до витрат подвійного призначення, а є безпосередніми витратами позивача, пов`язаними із веденням господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Крім того зазначає, що транспортні засоби, які досліджувались в ході перевірки, не можуть використовуватись для інших цілей, а лише для господарської діяльності, тобто неможливе подвійне використання.

Також слід звернути увагу й на те, що «вантажні» автомобілі були виключені з п.177.4.6 ПК України Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Слід зазначити, що до складу витрат позивача включаються, зокрема, витрати на паливо, запчастини та інші матеріали, які безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п.177.4.1 ст.177 ПК України). Водночас, цей підпункт дозволяє включати до складу підприємницьких витрати на ремонт та експлуатацію майна (майно це в тому числі сідлові тягачі, що використовується в господарській діяльності позивача.

Отже, в даному випадку, суд вважає, що витрати на утримання ТЗ, не можна ототожнювати з документально підтвердженими витратами позивача, що мали місце у ході господарської діяльності.

За правилами пункту 3.13 Положення про ТО і ремонт №102 до поточного ремонту ТЗ належать роботи, пов`язані з одночасною заміною не більше двох базових агрегатів (крім кузова і рами). Відтак, витрати на «роботи» не є витратами на конкретні ТМЦ, що використовуються у процесі господарської діяльності.

Крім того, Податковий кодекс України, не містить визначення (критеріїв), за яких обставин (умов) основні засоби подвійного призначення визначаються такими, що мають ознаки подвійного призначення, які б відповідно мали визначати на які цілі вантажні автомобілі можуть використовуватись частково/повністю фізичною особою-підприємцем, якщо їх власником є фізична особа. При цьому, не заперечуючи використання автомобілів у господарській діяльності, відповідач під час здійснення перевірки, дійшов до висновку, що транспортні засоби, які позивач використовує у своїй підприємницькій діяльності, є основними засобами подвійного призначення.

Згідно з пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі, як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого, є можливість прийняти рішення на користь, як платника податків, так і контролюючого органу.

При цьому, як вже зазначалось вище, Законом України від 16.01.2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» у пп. 177.4.5 та 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України слова «подвійного призначення» виключено, а у підпункт 177.4.6 внесено правило, що витрати проведення з поточного ремонту основних засобів не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду. Крім цього, з переліку основних засобів, які не підлягають амортизації, виключено вантажні автомобілі.

Відтак, фізична особа-підприємець, яка перебуває на загальній системі оподаткування, вправі відносити до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, вартість матеріалів, комплектуючих виробів, запасних частин та інших матеріалів, а також витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, пального.

Отже, за висновком суду, податковим органом помилково здійснюється ототожнення понять щодо придбання запасних частин, деталей, агрегатів, призначенням яких є встановлення на вантажні автомобілі, що використовуються у господарській діяльності, та поняттям утримання транспортного засобу, тому, з огляду на зазначені вище обставини, висновок відповідача про неправомірність включення позивачем витрат на амортизацію є помилковим, оскільки вони не належать до витрат на утримання вантажного автомобіля у розумінні вищевказаних положень чинного законодавства, а тому мають включаються до підприємницьких витрат.

Також висновки, викладені відповідачем в акті перевірки, не враховують специфіки наявних у власності та користуванні позивача транспортних засобів, їх цільового призначення та сфери використання, тому акт перевірки не може вважатися обґрунтованим в цій частині, адже, у ході перевірки не було належним чином досліджено та в акті детально не відображено зв`язок витрат позивача з його фінансово-господарською діяльністю. Тому, посилання на норму Податкового кодексу України щодо витрат подвійного призначення, до яких законом віднесено придбання та утримання транспортних засобів, не є обґрунтованим. З документів фінансово-господарської діяльності позивача видно, що наведені вище витрати є витратами від господарської діяльності та напряму пов`язані з отриманими доходами від цієї діяльності.

Здійснення господарської компетенції знаходиться за межами контролю податкового органу. В рамках здійснення податкового контролю податковий орган лише перевіряє реальність операцій з придбання товарів та послуг, наявність у платника належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту понесення витрат за цими операціями, однак без оцінювання доцільності, ефективності, впливу змістового наповнення на результат діяльності платника.

Також суд зазначає, що придбання запасних частин на вантажні автомобілі, є витратами на утримання транспортних засобів в розрізі пп. 177.4.5. ст. 177 ПК України (перелік витрат, що не включаються до складу витрат підприємця). Витрати позивача мають пряме відношення до витрат на експлуатацію майна, яке регулюється пп. 177.4.4 п. 177.4. ст. 177 ПК України, та відносяться до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Отже, податковий орган помилково виснував поняття витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів та амортизаційні витрати на утримання основних засобів подвійного призначення, таких, як витрати на придбання та пов`язані з ним платежі, витрати, які регулюються законом щодо переобладнання ТЗ, проведення обов`язкового технічного контролю, який регулюється законодавством та вимагає відповідних платежів передання транспортного засобу та його швидкозношуваних складників на утилізацію або видалення відповідно до законодавства.

Щодо заниження суму доходу, на який нараховується єдиний внесок.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Закон 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону №2464-VI).

Пунктами 2 і 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким внесено зміни, зокрема, до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ щодо нарахування єдиного внеску його платниками.

Так, відповідно до абз. 1 та 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VІ (у редакції Закону №1774-VIII зі змінами, внесеними Законом України від 03.10.2017 року №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій") єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини 1 ст. 4 Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (абз. 1 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Наведені норми свідчать про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Щодо заниження суми військового збору.

Платниками військового збору є особи, визначені п.п. 1 п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України зокрема: фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Військовий збір стягується з доходів фізичних осіб, юридичних осіб, підприємців для забезпечення фінансування державних заходів з оборони України.

З огляду на те, що саме з суми чистого оподатковуваного доходу здійснюється нарахування та сплата військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то і висновки, що наведені в акті перевірки від 06.05.2025 № № 7706/Ж5/25-01-24-05/ про заниження ЄСВ у сумі 127964,41 та про заниження військового збору у сумі 10848,60 грн., також є незаконними та необґрунтованими.

Також в ході перевірки позивача, відповідачем встановлено порушення положення ст. 44 та п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме: платником податків фізичною особою на надано Книгу обліку доходів та витрат.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Пунктом 177.10. ст. 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Згідно з п. 9 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Відповідно до п. 178.6 ст. 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність (далі Типова форма), та Порядок її ведення (далі Порядок № 261) затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 № 261.

Пунктом 3 розд. ІІ Порядку № 261 встановлено, що Типова форма зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, у якому здійснено останній запис.

Згідно зі ст. 164 прим. 1 Кодексу України про адміністративні порушення від 07 грудня 1984 року № 8073-Х (із змінами та доповненнями) (далі КУпАП) неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, лише за неведення або неналежне ведення обліку доходів і витрат за Типовою формою в паперовому та/або електронному вигляді, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, притягується до адміністративної відповідальності.

Проте відповідальність за не подання Книги обліку доходів та витрат відсутня. Крім того, Книга обліку доходів і витрат сама по собі не дає достатніх підстав для підтвердження даних податкової звітності, оскільки заповнюється саме на підставі первинних документів. Немає первинних документів - відсутні підстави для здійснення в Книзі обліку доходів і витрат запису про отриманий дохід та витрати, які пов`язані з отриманням такого доходу. (Вказаний висновок міститься у постанові КАС ВС від 9 липня 2020 року у справі № 440/3973/18).

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено тягар доказування правомірності прийнятого рішення, не здійснив належних, у розумінні процесуального закону, заходів щодо доведення обставин, покладених в основу акта перевірки та прийнятих за наслідками його рішень.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, шо оскаржувані рішення є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Вимога щодо "обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень" означає, що таке рішення повинне прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так й інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків. Несприятливе для особи рішення повинне бути вмотивованим.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 3606,39 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати:

- вимогу Головного управління ДПС у Чернігівській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.06.2025 №Ф-9871/Ж10/25-10-24-05;

- рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 04.06.2025 №9876/Ж10/25-01-24-05;

- податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 04.06.2025 №9857/Ж10/25-01-24-05, №9859/Ж10/25-01-24-05.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3606,39 грн ( три тисячі шістсот шість гривень), що підтверджується платіжними інструкціями від 14.06.2025 № 1247, від 24.07.2025 №1271.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_29 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області вул. Реміснича, 11,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко