Справа № 440/15074/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 грудня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/15074/25
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., перевіривши обставини усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2025 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до якого просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.04.2022 №24 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 20.11.1986 по 17.11.1988 та зарахуванням до пільгового стажу періоди роботи згідно довідки від 13.02.2018 №01-18-27/344 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , починаючи з 14.04.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 20.11.1986 по 17.11.1988 та зарахуванням до пільгового стажу роботи періоди роботи згідно довідки від 13.02.2018 №01-18-27/344 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , починаючи з 14.04.2022.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України. Недоліки зобов`язано усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Ухвалою судді від 24 листопада 2025 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії на десять днів з дня вручення копії ухвали про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Вказані недоліки можуть бути усунені шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску, у тому числі, але не обмежуючись, доказів на підтвердження наявності у позивача статусу учасника бойових дій, проходження ним військової служби; завірених належним чином копій паспорту громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

05 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, відповідно до якого представник позивача посилалася на те, що підлягають застосуванню положення статті 46 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а про порушення своїх прав позивач дізнався з листа від 30.09.2025.

Надаючи оцінку доводам, приведеним у заяві про поновлення пропущеного строку, суд зазначає, що зміст поданої заяви, як і зміст позовної заяви, не містить переконливих доводів з приводу того, що позивач, звернувшись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 14.04.2022 (як зазначено у позовній заяві) не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання від пенсійного органу спірного рішення чи відомостей про розгляд заяви про призначення пенсії та/або ж звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк.

Дослідивши матеріали позовної заяви та проаналізувавши доводи позивача у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду зазначає таке.

Згідно з частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зокрема, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд звертає увагу, що пенсійні виплати носять щомісячний характер (регулярні платежі).

Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Іншими словами, після 25 числа поточного місяця, позивачу було відомо про порушення права на призначення пенсії у відповідному місяці. Відтак, щомісячно, протягом цього терміну, у позивача виникало право на звернення до суду за захистом порушених прав у відповідному місяці.

Відтак, позивач, звернувшись із відповідною заявою до відповідача від 14.04.2022 року про призначення пенсії, з урахуванням строку розгляду таких заяв міг очікувати або задоволення його заяви або відмови, однак не отримавши пенсію, тобто розуміючи, що йому відмовлено в призначенні його пенсії за заявою від 14.04.2022 року, позивач не вчиняв жодних активних дій направлених на з`ясування вказаних обставин та не оскаржував вказаного рішення або бездіяльності відповідача, а також не звертався за правовою допомогою до особі, які володіють знаннями в галузі права з метою оскарження таких рішень або дій. В той же час, суд звертає увагу позивача, що для звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії йому не була потрібна допомога фахівця в галузі права, як власне і для з`ясування інформації щодо результатів розгляду його заяви від 14.04.2022 про призначення пенсії йому не є необхідною допомога фахівця в галузі права.

В той час, як пояснення представника позивача, що за наслідками його звернення до пенсійного фонду із запитом на інформацію щодо результатів розгляду заяви позивача, йому було надано відповідь відповідачем в вересні 2025 року, жодним чином не обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду у період з 14.04.2022 року та протягом шести місяців від цієї дати, оскільки активні дії, а саме направлення запиту із вимогою надати інформацію щодо розгляду його заяви, позивач вчинив лише через 3 роки і 5 місяців від дати звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

З огляду на наведене та беручи до уваги те, що позивач не надав жодних доказів на її обґрунтування, у суду відсутні підстави вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом щодо призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 20.11.1986 по 17.11.1988 та зарахуванням до пільгового стажу роботи періоди роботи згідно довідки від 13.02.2018 №01-18-27/344 та трудової книжки серії НОМЕР_1 , починаючи з 14.04.2022.

Абзацом 3 пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Щодо твердження позивача про поважність пропуску строку звернення до суду із посиланням на проходження ним військової служби, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі ВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: …Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану..

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якими сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

В свою чергу позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 починаючи з 13.08.2024 (про що зазначено у його військовому квитку), тоді як відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 проходить службу з 03.10.2024, інших відомостей проходження ним військової служби додані до позову документи не містять.

Тоді як шестимісячний строк звернення до суду з даними вимогами сплинув задовго до дати початку проходження позивачем військової служби відповідно до долучених матеріалів. Зокрема, суд звертає увагу позивача, що рішення відповідача прийнято ще 20.04.2022 року і строк його оскарження закінчився ще 20.10.2022 року, у той час, як військову службу позивач почав проходити лише з 03.10.2024.

Натомість представником позивача не надано належних доказів на підтвердження існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій в межах строку з 20 квітня 2022 року (дата прийняття оскаржуваного рішення відповідачем) або з 23 квітня 2022 року (дата коли мало б було бути прийняте рішення відповідачем відповідно до положень Порядку №22-1 і з цієї дати у випадку не отримання рішення за своєю заявою від 13.04.2022 року позивач мав вчиняти активні дії направлені на отримання інформації про результат розгляду його заяви) до 20 жовтня 2022 року або (23 жовтня 2022 року відповідно) (шестимісячний строк звернення до суду від дати прийняття рішення або дати коли мало бути рішення).

Окрім того, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення ОСОБА_1 та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій щодо звернення до суду в період з 20.04.2022 року до 03.10.2024 року (дата з якої позивач проходить службу згідно довідки в/ч НОМЕР_3 від 08.09.2025 №6026), тобто в період часу понад 2 з половиною роки.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про непризначення пенсії з дати звернення із заявою від 13.04.2022.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.

Верховний Суд послідовно у своїх судових рішеннях наголошує на тому, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Будь-яких реальних обставин, які б слугували об`єктивними перепонами чи створювали труднощі для звернення до суду з даним позовом у межах встановленого у КАС України строку позивачем не наведено, а судом не встановлено.

За таких обставин, вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом не можна визнати поважними, що утворює підставу для повернення позовної заяви у відповідній частині відповідно до вимог статті 123 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивач не повідомив поважних причин пропуску строку звернення до суду, у суду наявні підстави, встановлені частиною 2 статті 123 та пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України, для повернення позовної заяви в частині вимог, що заявлені з пропуском строку, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України.

Також, суд повторно наголошує, що відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2025 - 3028,00 грн.

Частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання до суду даної позовної заяви, поданої в електронній формі, становить 968,96 грн.

В силу частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору.

В свою чергу, до заяви про усунення недоліків долучено копію посвідчення на підтвердження наявності у позивача статусу учасника бойових дій, що наданий йому 25.03.2025.

Суд зауважує, що відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 19 частина 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"). У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З системного аналізу положень Закону України "Про судовий збір" слідує, що учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору виключно при зверненні до суду за захистом свої прав саме як учасника бойових дій, однак, як слідує зі змісту позовної заяви, заявлені позовні вимоги не пов`язані з порушенням його прав як учасника бойових дій та могли бути жодним чином пов`язані, оскільки позивач оскаржує рішення пенсійного фонду від 20.04.2022 року, в той час, як нього ще не було вказаного статусу і оскаржуване рішення стосується неврахування період роботи позивача до страхового стажу, необхідного для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" викладена в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2020 та від 06.05.2020 у справі № 9901/70/20, а також в постанові від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19.

Таким чином, суд дійшов до переконання про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки заявлені вимоги не пов`язані з порушенням його прав як учасника бойових дій, що був йому присвоєний лише 25 березня 2025 року, тобто через більше ніж два роки від дати звернення із заявою про призначення пенсії від 13.04.2022.

Інших доказів на підтвердження звільнення його від сплати судового збору суду не надані.

Водночас, квитанції про сплату судового збору також не надано.

Відтак, позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною шостою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

При цьому, суд враховує, що відповідна позовна заява подана до Полтавського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд", а таку позовну заяву належить визнати такою, що повернута позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення, визнавши неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г. Ясиновський