Справа № 608/2387/25
Суддя: Яковець Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2025 року Справа № 608/2387/25

Номер провадження2-а/608/208/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.

представника позивача Квятковського Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження.

В позовній заяві позивач вказав, що 04.10.2025 о 10:04:24 на автодорозі М-19 (орієнтовно 392 км) інспектором УПП у Тернопільській області лейтенантом поліції Кметем Д.В. було зупинено автомобіль Skoda Octavia, д.н. НОМЕР_1 під його керуванням. Після зупинки інспектором без наведення законних підстав зупинки витребувано документи, у т.ч. страховий поліс ОСЦПВ, а згодом винесено постанову серії ЕНА № 5861709 від 04.10.2025 о 10:09:20 про накладення штрафу 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП з формулюванням «керував без чинного страхового поліса/без чинного внутрішнього електронного договору у візуальній формі». Копію постанови вручено Позивачу 04.10.2025. Штраф не сплачувався; постанова оскаржується у 10-денний строк.

ОСОБА_1 вважає зупинку ТЗ і подальше провадження протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню з таких підстав. Поліцейський може зупиняти ТЗ лише у випадках, прямо визначених ст. 35 Закону (порушення ПДР; явні ознаки технічної несправності; наявні дані про причетність до правопорушення тощо). Вимога про документи є похідною від правомірної зупинки відсутність належної підстави нівелює подальшу процесуальну діяльність. Водій повинен мати при собі, зокрема, поліс ОСЦПВ/чинний внутрішній електронний договір у візуальній формі, і пред`являє документи на законну вимогу поліцейського; така вимога має ґрунтуватися на правомірній зупинці. Поліцейський зобов`язаний обґрунтувати правомірність зупинки (ст. 35 Закону «Про НП»), а сам факт відсутності договору підтверджувати даними ЄЦБД, а не суб`єктивними припущеннями. Оскільки відповідачем не доведено правомірних підстав зупинки ТЗ і не надано належних доказів події/складу правопорушення, постанова від 04.10.2025 серії ЕНА № 5861709 підлягає скасуванню; провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, в якому вказує, що заперечує проти нього та просить відмовити у його задоволенні. Так, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5861709 від 04 жовтня 2025 року було встановлено, що позивач 04 жовтня 2025 року о 10 год. 04 хв., керував автомобілем Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 на а/д М-19 392 км без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.Г Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України. У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Згідно вимог п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідно вимог п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, в незалежності від того, підтвердився факт вчинення першого правопорушення чи ні. З тих самих міркувань виходить і Верховний Суд у своїй постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17. Виходячи з вимог чинного законодавства, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Факт відсутності 04.10.2025 поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у позивача ОСОБА_1 на автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується витягом з бази даних МТСБУ, який додається до матеріалів справи. Жодних доказів наявності такого поліса у позивача станом на 04.10.2025 ОСОБА_1 не надав, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України. Інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП р Тернопільській області ДПП лейтенант поліції Кметь Д. В., виносячи постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , діяв в межах, наданих йому законом повноважень. Інспектором при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимог ст. 245, 279, 280, 285 КУпАП. Проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, з`ясовано всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Постанова винесена на місці у присутності позивача з дотриманням норм ст. 283, 251, 252 КУпАП.

Представник позивача подав відповідь на відзив, зазначив, що відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби лише у вичерпно визначених законом випадках. У частині 3 цієї ж статті встановлено обов`язок поліцейського повідомити водію конкретну причину зупинки з детальним описом підстави. Перевірка наявності страхового полісу сама по собі не входить до переліку підстав для зупинки. Згідно з п.21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності...» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування здійснюється підрозділами Національної поліції лише під час складання протоколів про порушення Правил дорожнього руху або при оформленні матеріалів ДТП. Тобто, закон прямо пов`язує перевірку поліса із наявністю іншого правопорушення або пригоди. У даній справі будь-яких ознак порушення Правил дорожнього руху у діях позивача не встановлено. Відповідач у відзиві не вказує жодної конкретної причини зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , окрім перевірки страхового полісу. Більше того, сам Відзив підтверджує, що іншого правопорушення не було виявлено - жодної іншої постанови чи протоколу щодо ОСОБА_1 не складено (єдина оскаржувана постанова стосується саме відсутності поліса). Це свідчить про відсутність законної підстави для зупинки автомобіля. Поліцейський не мав права зупиняти транспортний засіб виключно для перевірки страховки, оскільки позивач не порушував ПДР, а інформація з бази МТСБУ про відсутність полісу не є легітимною підставою для зупинки. Отже, вимога інспектора пред`явити поліс була неправомірною, а відмова чи неспроможність виконати таку незаконну вимогу не може вважатися правопорушенням. Відсутність будь-якого іншого правопорушення свідчить про перевищення інспектором повноважень. Вимога пред`явити поліс у такій ситуації суперечить закону, а невиконання незаконної вимоги не може тягнути відповідальності. Посилаючись на викладене, просить скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Квятковський Д. В. підтримав поданий позов в повному обсязі та просив про його задоволення, при цьому, вважає, що при зупинці транспортного засобу позивача працівники поліції діяли з перевищенням наданих їм повноважень й відповідно здійснили зупинку автомобіля без наявності законних на те підстав.

Представник управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві просили розгляд справи проводити без участі представника.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5861709 від 04 жовтня 2025 року, водій ОСОБА_1 о 04 жовтня 2025 року о 10:04:24 на автодорозі М19 392 км керував транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1.Г ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно витягу з бази даних МТСБУ, який доданий відповідачем до відзиву, вбачається, що факт відсутності станом на 04.10.2025 поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб № НОМЕР_1 .

Звертаючись до суду із вказаним позовом, представник позивача як підставу для його задоволення вказував, що оскільки відповідачем не поінформовано ОСОБА_1 про конкретну причину зупинки транспортного засобу відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а тому вимоги посадової особи про пред`явлення документів, в т.ч. поліса страхування є неправомірними й відповідно він, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно приписів ч. 1 ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також слід зазначити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, в даному випадку на особливу увагу заслуговує ч. 2 ст. 77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зокрема, як вбачається з матеріалів відеозапису, переглянутого в ході розгляду справи, причиною зупинки транспортного засобу, яким керував позивач ОСОБА_1 , є те, що він перевозив дитину на передньому сидінні автомобіля з порушенням Правил дорожнього руху, при цьому даний факт на місці зупинки позивачем не заперечувався. В подальшому при перевірці документів, поліцейським було встановлено відсутність страхового поліса, ОСОБА_1 посилався на те, що він є учасником бойових дій, а поліцейський роз`яснив йому про зміни в законодавстві, які стосуються пільг учасників бойових дій під час оформлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, працівником поліції виявлено факт порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Крім того, п.1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського,пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язок водія мати при собі страховий поліс також встановлено п. 2.1(ґ) ЗУ «Про Правила дорожнього руху», затвердженого постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року.

Випадки пред`явлення для перевірки страхового полісу (сертифікату) передбачено ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до вимог якої, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З наведеного вбачається два випадки, коли працівники підрозділів Національної поліції мають право здійснювати контроль за наявністю страхових полісів: 1) при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та 2) при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, положеннями ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, зокрема, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення ( п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України).

Як вже було встановлено судом в ході розгляду справи та вбачається з матеріалів відеозапису, переглянутого в ході розгляду справи, причина зупинки транспортного засобу, яку оголосив працівник поліції на відеозапису, є порушення Правил щодо перевезення дітей.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача про відсутність підстав для законної зупинки згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки вказані твердження спростовуються вищезазначеним відеозаписом.

Тому працівники поліції, зупинивши автомобіль, правомірно та у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону висловили вимогу перевірки документів, в тому числі наявності страхового полісу.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено наявність законних причин для зупинки транспортного засобу позивача, й відповідно доказів на спростування вказаного позивач ОСОБА_1 та його представник суду не надали, як і доказів оскарження таких дій працівників поліції.

Суд зазначає, що положеннями ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч. 13.2. ст. 13 Закону, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином задокументовано та доведено допустимими доказами факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, а саме ч. 1 ст.126 КУпАП, що є підставою для здійснення контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому суд вважає, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 126, 192, ч.3 ст.194, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до УПП в Тернопільській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складання повного судового рішення 9 грудня 2025 року.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом

Рішення набрало законної сили "___"________________202__ року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2387/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "___"_______________2025 року.

Секретар: