Справа № 990/305/25
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2025 року

м. Київ

справа №990/305/25

адміністративне провадження № П/990/305/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В., Стеценка С.Г., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу № 990/305/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

РУХ СПРАВИ

03.07.2025 ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також- відповідач, ВККС, Комісія), у якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо розгляду скарги від 09.05.2025;

зобов`язати Вищу кваліфікаційну комісії суддів України:

переглянути рішення екзаменаційної комісії (колегії Комісії), яким оцінено виконання ОСОБА_1 двох практичних задач у конкурсі на посаду судді апеляційного суду на підставі приписів частини другої статті 55 і частини третьої статті 8 Конституції України з дотриманням приписів Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з кримінальної спеціалізації, виконаного кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, зі зазначенням у екзаменаційних відомостях кожним з екзаменаторів 6 додатків, з суми яких складається загальна оцінка кожного з них;

провести перевірку стосовно допущення дискримінації під час оцінювання виконання позивачем двох практичних завдань у конкурсі на посаду судді апеляційного суду на підставі припису частини першої статті 14 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" за його участі з наданням для ознайомлення і порівняння практичних робіт та екзаменаційних відомостей щодо кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що він брав участь у конкурсі на посаду судді апеляційного суду (кримінальна спеціалізація) та у межах цього конкурсу 12.02.2025 виконав практичне завдання, яке складалося з вирішення двох завдань (написання рішень суду апеляційної інстанції).

17.04.2025 Комісія затвердила кодовані і декодовані результати оцінювання практичних робіт, з яких видно, що написання ОСОБА_1 практичного завдання №1 оцінено у 35,5 балів, а завдання №2 - 50 балів.

Позивач покликається на те, що такі оцінки є необґрунтованими, оскільки Комісією не дотримано вимог Методичних вказівок і допущено дискримінацію. Прояв дискримінації позивач обґрунтовує тим, що Комісією вочевидь знижені бали за виконані завдання через те, що ОСОБА_1 при написанні модельних судових рішень відступив від правової позиції Верховного Суду. З цього приводу у засобах масової інформації член ВККС - Мельник Р. І. висловив думку, яка підтверджує, на переконання позивача, прояв дискримінації до нього за такою ознакою.

Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що за певними ознаками викладення ним тексту рішень (за стилістикою тощо) у межах виконання практичного завдання, член ВККС Чумак С. Ю. , який, хоча і не входив до складу колегії, що перевіряла практичне завдання позивача, але мав змогу, як суддя Третього апеляційного адміністративного суду, що неодноразово переглядав судові рішення, ухвалені позивачем, допомогти у ідентифікації практичної роботи ОСОБА_1 .

Наголошує також заявник на упередженому ставленні до нього через неодноразові публікації та виступи у засобах масової інформації ОСОБА_1 з критикою відносно роботи Комісії.

У зв`язку з наведеним, у місячний строк з дня опублікування оцінок за практичне завдання (09.05.2025) позивач звернувся до Комісії із скаргою про:

перегляд рішення екзаменаційної комісії (колегії Комісії), яким оцінено виконання мною двох практичних задач у конкурсі на посаду судді апеляційного суду на підставі приписів частини другої статті 55 і частини третьої статті 8 Конституції України з дотриманням приписів Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з кримінальної спеціалізації, виконаного кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту, зі зазначенням у екзаменаційних відомостях кожним з екзаменаторів 6 доданків, із суми яких складається загальна оцінка кожного з них;

проведення перевірки на предмет допущення дискримінації під час оцінювання виконання позивачем двох практичних завдань у конкурсі на посаду судді апеляційного суду на підставі припису частини першої статті 14 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" за участі ОСОБА_1 з наданням для ознайомлення і порівняння практичних робіт та екзаменаційних відомостей щодо кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4 .

12.06.2025 Комісія надіслала лист, яким повідомила позивача, що не буде ні переглядати рішення екзаменаційної колегії, ні проводити перевірку стосовно дискримінації.

Позивач акцентує увагу суду на тому, що за результатами розгляду скарги не ухвалені рішення на пленарному засіданні ВККС України, а надана відповідь за відписом працівника апарату Комісії. На переконання ОСОБА_1 керівництво Комісії доручило розглянути скаргу стосовно рішення її членів підлеглому працівнику, тоді як мала ухвалити рішення у пленарному складі.

З наведених підстав позивач зазначає, що Комісія допустила бездіяльність стосовно розгляду скарги у двох її частинах.

Позивач також обґрунтовує свою позицію тим, що Основний Закон гарантує кандидату на посаду судді апеляційного суду оскарження рішення екзаменаційної комісії до Комісії, яка діє, як суд.

Отже, Комісія, отримавши скаргу, мала переглянути рішення екзаменаційної комісії і ухвалити відповідне рішення на пленарному засіданні, керуючись приписами частини другої статті 55 і частини третьої статті 8 Конституції України та статей 6, 8,13 Європейської конвенції з прав людини.

Позивач також висловив припущення, що Комісія проявила відносно нього дискримінацію, яка є актом помсти екзаменаційної комісії за публічну критику діяльності ВККС стосовно порушень порядку проведення конкурсних процедур.

Однак, в цій частині його скарга також не розглянута по суті, що свідчить про те, що Комісія ухилилася від проведення перевірки на предмет дискримінації, чим допустила порушення приписів частини другої статті 24 Конституції України, частини першої статті 14 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", статті 18 Закону України "Про звернення громадян".

Відмовивши у проведенні такої перевірки держава відмовилась від виконання зобов`язань, які встановленні приписами статті 14 Європейської конвенції з прав людини.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.07.2025 визначено склад суду для розгляду цієї справи: головуючий суддя Тацій Л. В., судді: Гриців М. І., Стеценко С. Г., Чиркін С. М., Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 07.07.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

10.07.2025, у межах строку, встановленого Судом, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву на виконання вимог ухвали від 07.07.2025, у якій уточнив підстави заявлених вимог до ВККС України.

У зв`язку з перебуванням судді Чиркіна С. М. у відпустці, проведено повторний автоматизований розподіл справи та згідно із протоколом від 14.07.2025 здійснено заміну судді Чиркіна С. М. на Коваленко Н. В.

Ухвалою Верховного Суду від 14.07.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено клопотання позивача про витребування доказів, яке задоволено частково шляхом витребування у ВККС належним чином засвідчених копій: матеріалів перевірки за скаргою ОСОБА_1 від 09.05.2025, інших документів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У задоволенні клопотання про витребування практичних робіт позивача та кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4 і відомостей про їх оцінювання відмовлено, позаяк позивач у заяві, поданій на усунення недоліків позовної заяви уточнив та зазначив, що предметом оскарження у цій справі є саме бездіяльність ВККС України та зобов`язання відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1 , зокрема в частині застосування до позивача дискримінації.

23.07.2025 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування повторно у Комісії двох пракичних робіт і відомостей про їх оцінювання кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4.

В судовому засіданні, призначеному на 08.12.2025, позивач підтримав це клопотання та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти витребування доказів.

Колегією суддів у судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування у ВККС України двох практичних робіт і відомостей про їх оцінювання іншого конкурсанта - кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4., виходячи з того, що вказані докази не відносяться предмета доказування у цій справі та стосуються іншого кандидата.

25.07.2025 від позивача надійшла до суду заява, до якої ОСОБА_1. надав копію рішення Комісії від 04.07.2025 за № 132/зп-25, у якому ВККС, встановивши, що перше модельне рішення, викладене 18.02.2025 учасником кваліфікаційного іспиту з індивідуальним номером 0047529 (іншого конкурсанта), з технічних причин не було оцінено членами екзаменаційної комісії, вирішила здійснити оцінювання цього модельного рішення.

Надаючи копію цього рішення, позивач вказує на те, що це є доказом бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, через те, що свідчить про визнання Комісією компетенції стосовно перегляду рішення екзаменаційної колегії.

У судовому засіданні, призначеному на 08.12.2025 колегією суддів задоволено клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 , яка надійшла до Суду 25.07.2025 та копії рішення Комісії від 04.07.2025 за № 132/зп-25.

28.07.2025 відповідач надіслав відзив на позов разом з копією матеріалів за скаргою позивача. У відзиві на позов ВККС України заперечує проти його задоволення, покликається на те, що Комісією 12.06.2025 листом № 21-5034/25 надано позивачу вичерпну відповідь на питання поставлені ОСОБА_1 у скарзі від 09.05.2025. Зазначено, що нормативно-правовими актами і рішеннями ВККС не передбачено можливості перегляду рішень екзаменаційної комісії щодо перевірки практичних завдань за скаргою учасника кваліфікаційного іспиту а також формування (затвердження) екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання з фіксацією балів, виставлених за показники, зазначені в затверджених методичних вказівках з оцінювання практичних завдань, та/або затвердження (оформлення) інших документів, що відображають мотиви виставлення членами екзаменаційної комісії балів.

Згідно з пунктом 4.15 розділу 4 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням Комісії від 19.06.2024 №185/зп-24 (зі змінами), учасник має право на ознайомлення з інформацією про власні відповіді на запитання тесту (бланком відповідей), зошитом для виконання практичного завдання та всіма оцінками за результатами складання ним іспиту (без інформації про оцінювачів).

Надання будь-якому кандидату доступу до вказаних матеріалів інших учасників кваліфікаційного іспиту не здійснюється.

Відсутня ситуація, у якій кандидат на посаду судді за певними ознаками зазнав обмежень у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, визначеній Законом України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Звертає увагу відповідач і на те, що, на його переконання, підстави та мотиви, з якими позивач звертається до суду у цій справі збігаються з підставами та мотивами позову, який був предметом розгляду у справі № 990/217/25.

В зазначених позовах позивач просить Суд зобов`язати Комісію повторно оцінити виконане ОСОБА_1 практичне завдання із застосуванням Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з кримінальної спеціалізації.

Узагальнюючи, Комісія наголошує на тому, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України з дотриманням критеріїв, визначених у частині другій статті 2 КАС України.

В судовому засіданні, призначеному на 08.12.2025, позивач взяв участь у режимі відеоконференції, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, враховуючи відсутність заперечень позивача та представника відповідача, постановив подальший розгляд проводити у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) оголошено конкурс на зайняття 550 вакантних посад суддів в апеляційних судах, із заявою про участь в якому звернувся, зокрема, ОСОБА_1 (далі - конкурс).

Рішенням Комісії від 19.06.2024 № 184/зп-24 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах 821 кандидату з кримінальної спеціалізації, 686 - з цивільної спеціалізації, в тому числі позивачу.

Цим же рішенням також встановлено черговість етапів кваліфікаційного оцінювання: перший - складання кваліфікаційного іспиту; другий - дослідження досьє та проведення співбесіди.

Рішенням Комісії від 17.07.2024 № 228/зп-24 (зі змінами згідно з рішенням Комісії від 29.01.2025 № 28/зп-25) затверджено Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання з кримінальної спеціалізації, виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, відповідно до яких максимально можливий бал за кожне модельне судове рішення становить 75 балів.

Рішенням Комісії від 11.09.2024 № 270/зп-24 (зі змінами) призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/ зп-23 (зі змінами), та визначено черговість етапів його проведення:

перший етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації відповідного суду;

другий етап - тестування когнітивних здібностей;

третій етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації відповідного суду.

Рішенням Комісії від 21.10.2024 № 323/зп-24 затверджено кодовані та декодовані результати тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація). Кандидатів, які успішно пройшли перший етап кваліфікаційного іспиту, допущено до тестування когнітивних здібностей, зокрема, позивача.

Рішенням Комісії від 20.01.2025 № 16/зп-25 затверджено кодовані та декодовані результати тестування когнітивних здібностей, складеного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (кримінальна спеціалізація). До виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація) допущено 507 кандидатів, які успішно пройшли другий етап кваліфікаційного іспиту, в тому числі ОСОБА_1 .

Цим рішенням також визначено особливості виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (кримінальна спеціалізація). Серед іншого, встановлено, що виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (кримінальна спеціалізація) у межах конкурсу здійснюватиметься з використанням комп`ютерної техніки. Визначено, що максимально можливий бал за виконання практичного завдання кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах (кримінальна спеціалізація) у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), - 150 та встановлено, що прохідний бал за виконання практичного завдання - 75 відсотків максимально можливого бала, або 112,5 бала.

Рішенням Комісії від 22.01.2025 № 21/зп-25 затверджено склад екзаменаційної комісії для перевірки та оцінювання практичних завдань, виконаних кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах (кримінальна спеціалізація).

Згідно із графіком, визначеним рішенням Комісії від 20.01.2025 № 16/зп-25, 12-14 та 17.02.2025 21.02.2025 проведено третій етап кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації апеляційного загального суду (кримінальна спеціалізація), участь в якому 12.02.2025 взяв ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 17.04.2025 № 87/зп-25 затверджено кодовані результати практичного завдання, виконаного 12 - 14 та 17 - 21 лютого 2025 року кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах (кримінальна спеціалізація) у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23.

Надалі рішенням Комісії від 17.04.2025 № 89/зп-25, серед іншого, затверджено декодовані результати практичного завдання, виконаного 12.02.2025 - 14.02.2025 та 17.02.2025 - 21.02.2025 кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах (кримінальна спеціалізація) у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), в тому числі позивача, який за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0093254) отримав 35,5 балів, а за результатами другого (код кандидата 0071253) - 50 балів, що у сумі становить 85,5 балів (додаток № 1 до рішення).

Затверджено загальні результати першого етапу "Складання кваліфікаційного іспиту" кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів апеляційних загальних судів, зокрема ОСОБА_1 , який не склав відповідний етап кваліфікаційного оцінювання (додаток № 2 до рішення).

Відмовлено у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди", визнано такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, припинено участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах 780 кандидатів на посади суддів, в тому числі Брегея Р.І. (додаток № 4 до рішення).

Не погодившись із результатами виконаного практичного завдання позивач 09.05.2025 звернувся до Комісії зі скаргою в якій просив:

переглянути рішення екзаменаційної Комісії (колегії Комісії) з дотриманням приписів Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання кандидатами на посаду суддів апеляційних судів під час кваліфікаційного іспиту;

провести перевірку допущеної відносно ОСОБА_1 дискримінації під час оцінювання виконаних практичних завдань у конкурсі на посаду судді апеляційного суду;

надати для ознайомлення і порівняння практичні роботи та екзаменаційні відомості щодо кандидата на посаду судді апеляційного суду ОСОБА_4.

Комісією 12.06.2025 листом № 21-5034/25 надано позивачу відповідь на скаргу, відповідно до якої повідомлено заявника, що нормативно-правовими актами і рішеннями ВККС України не передбачено можливості перегляду рішень екзаменаційної комісії щодо перевірки практичних завдань за скаргою учасника кваліфікаційного іспиту, а також формування (затвердження) екзаменаційних відомостей оцінювання практичного завдання з фіксацією балів, виставлених за показники, зазначені в затверджених методичних вказівках з оцінювання практичних завдань, та/або затвердження (оформлення) інших документів, що відображають мотиви виставлення членами екзаменаційної комісії балів.

Також у листі йдеться про те, що у відповідності до пункту 4.15 розділу 4 Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням Комісії від 19.06.2024 за № 185/зп-24 (зі змінами) учасник має право на ознайомлення з інформацією про власні відповіді на запитання тексту (бланком відповідей), зошитом для виконання практичного завдання та всіма оцінками за результатами складання ним іспиту (без інформації про оцінювачів). Водночас, надання будь-якому кандидату доступу до вказаних матеріалів інших учасників кваліфікаційного іспиту не здійснюється.

Відповідь містить також посилання на те, що зазначені умови проведення кваліфікаційного іспиту застосовано до всіх кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах у межах конкурсу.

Перевірка практичних робіт проводилась членами комісії у затвердженому складі та за умови неможливості ідентифікації автора роботи.

Комісія у відповіді зазначила, що, виходячи з викладеного, відсутня ситуація, у якій кандидат на посаду судді за певними ознаками зазнав обмежень у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, визначеній Законом України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні.

ОСОБА_1 , вважаючи, що ВККС України допустила протиправну бездіяльність, не розглянувши по суті його скаргу щодо дискримінації та не переглянувши своє рішення, яким оцінено виконання ним практичних завдань у конкурсі на посаду судді апеляційного суду, звернувся з цим позовом.

ВИСНОВКИ СУДУ

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оспорювані дії відповідача на предмет відповідності критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 92 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VІІІ) визначено, що Комісія є державним колегіальним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

У відповідності до пунктів 6, 7 частини першої статті 93 Закону № 1402-VІІІ до повноважень Комісії належить затвердження порядку складання кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання кандидатів, положення про проведення конкурсу на заняття вакантної посади судді, порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, та проведення кваліфікаційного оцінювання.

Комісія також здійснює інші повноваження, визначені законом (пункт 10 частини першої статті 93 Закону № 1402-VІІІ).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 79-2 Закону № 1402-VІІІ Комісія проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів, зокрема апеляційного суду - на основі рейтингу кандидатів за результатами кваліфікаційного оцінювання та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 79-3 цього Закону.

Аналіз наведених вище положень Закону № 1402-VІІІ свідчить про те, що ВККС є спеціально уповноваженим державним органом суддівського врядування, якому законом делеговано повноваження організовувати та проводити кваліфікаційне оцінювання кандидатів на посади суддів, зокрема, шляхом затвердження порядку складання кваліфікаційного іспиту, методики його оцінювання та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Отже, Комісія зобов`язана діяти виключно в межах визначених законом повноважень, суворо дотримуючись затверджених нею внутрішніх регламентів та процедурних актів, що встановлюють порядок проведення конкурсу на зайняття посади судді, що покликано гарантувати об`єктивність, прозорість та законність прийнятих нею рішень.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 79-3 Закону № 1402-VІІІ Комісія проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді, зокрема, апеляційного суду.

Положеннями статті 85 Закону № 1402-VІІІ визначено, що кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 74 Закону №1402-VІІІ кандидат на посаду судді вважається таким, що склав кваліфікаційний іспит з вибраної спеціалізації суду, якщо він, зокрема набрав не менше 75 відсотків максимально можливого бала за виконання практичного завдання щодо відповідної спеціалізації суду.

Частиною шостою статті 74 Закону №1402-VІІІ передбачено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України встановлює прохідний бал кваліфікаційного іспиту, який не може бути нижчим за 75 відсотків максимально можливого бала за відповідне тестування (крім тестування щодо когнітивних здібностей) та виконання практичного завдання кваліфікаційного іспиту.

Порушення процедури проведення кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено в порядку, встановленому законом (частина 11 статті 74 Закону №1402-VІІІ).

Відповідно до частини третьої статті 74 та пункту 6 частини першої статті 93 Закону №1402-VІІІ рішенням Комісії від 19.06.2024 №185/зп-24 затверджено Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів (зі змінами, далі - Положення № 185/зп-24), яке визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст тестувань, практичних завдань, методику оцінювання результатів іспиту під час добору на посаду судді місцевого суду, кваліфікаційного оцінювання та у зв`язку з наміром судді бути переведеним до іншого місцевого суду, а також засади формування рейтингу і резерву кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Згідно пункту 1.2 розділу 1 Положення №185/зп-24 метою іспиту є виявлення належних знань, рівня підготовки та здатності учасника здійснювати правосуддя у суді відповідного рівня та спеціалізації.

Судом встановлено, що рішенням Комісії від 17.04.2025 № 89/зп-25, серед іншого, затверджені декодовані результати практичного завдання, виконаного 12.02.2025 кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах (кримінальна спеціалізація) у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами), в тому числі ОСОБА_1 , який за результатами оцінювання першого судового рішення (код кандидата 0093254) отримав 35,5 балів, а за результатами другого (код кандидата 40071253) - 50 балів, що разом складає 85,5 балів (додаток № 1 до рішення).

Цим же рішенням відмовлено, зокрема, позивачу у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди", визнано таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя в апеляційних загальних судах, припинено участь у кваліфікаційному оцінюванні та оголошеному рішенням Комісії від 14.09.2023 № 94/зп-23 (зі змінами) конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах.

Позивач звернувся до ВККС України зі скаргою на рішення, яким оцінено виконання ним практичних завдань, в якій він просив Комісію переглянути це рішення.

Однак ВККС України надала письмову відповідь позивачу, у якій повідомила, що перегляд Комісією рішення екзаменаційної комісії щодо перевірки практичних завдань за скаргою учасника не передбачено чинним законодавством.

Щодо правомірності дій відповідача при наданні відповіді в частині можливості оскаржити рішення екзаменаційної комісії та перегляду такого рішення ВККС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною сьомою статті 101 Закону №1402-VІІІ передбачено, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом.

Відповідно до підпункту 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення №185/зп-24 при затвердженні кодованих результатів іспиту Комісія розглядає документи, складені уповноваженими представниками.

Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.

При встановленні розбіжності між найвищим і найнижчим балами, виставленими за практичне завдання окремими членами екзаменаційної комісії, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні.

Водночас, як Законом №1402-VІІІ, Регламентом ВККС України, так і Положенням №185/зп-24 не передбачені інші підстави для перегляду Комісією рішень екзаменаційної комісії, у тому числі, і за скаргою учасника конкурсу.

Таким чином, єдиною підставою для проведення повторної перевірки іншою екзаменаційною комісією практичного завдання учасника іспиту є встановлення суттєвих (20 і більше відсотків) розбіжностей в оцінках членів екзаменаційної комісії роботи такого учасника.

У спірних правовідносинах, звертаючись із скаргою, позивач не вказував на наявність підстав для повторної перевірки іншою екзаменаційною комісією його практичного завдання, передбачених підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення №185/зп-24.

З досліджених Судом екзаменаційних відомостей також не встановлено наявності такої підстави, як розбіжність у 20 і більше балів при оцінюванні екзаменаційною комісією практичних робіт, виконаних ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, відповідач обґрунтовано послався у листі від 12.06.2025 за № 21-5034/25 на відсутність правових підстав для перегляду рішення екзаменаційної комісії за скаргою ОСОБА_1 .

З приводу порядку вирішення скарги в частині оскарження рішення до ВККС та оформлення в цій частині відповіді листом, колегія суддів зазначає наступне.

Абзацами першим, четвертим статті 3 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон 393/96-ВР) передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

У спірних правовідносинах, за відсутності підстав для прийняття за результатами розгляду скарги Комісією адміністративного акту, відповідач правомірно надав відповідь на звернення, оформивши його листом та у порядку, передбаченому Законом 393/96-ВР.

Відповідь, оформлена листом від 12.06.2025 за № 21-5034/25 за підписом заступника керівника секретаріату ВККС України, що не суперечить вимогам Закону 393/96-ВР та Інструкції з розгляду звернень та особистого прийому громадян у Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, затвердженої наказом Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30.12.2015 № 93.

Крім того, позивач зауважив, що зі змісту публікації у засобах масової інформації йому стало відомо про те, що ВККС України 04.07.2025 ухвалила рішення № 132/зп-25, яким переглянула рішення екзаменаційної колегії стосовно іншого конкурсанта. На переконання позивача, це свідчить про визнання відповідачем наявності у нього повноважень на перегляд рішення, що свідчить про безпідставність відмови розглянути його скаргу по суті вимоги щодо перегляду рішення колегії Комісії.

Верховний Суд приходить до висновку про необґрунтованість таких доводів позивача, оскільки рішенням ВККС України від 04.07.2025 за № 132/зп-25 не здійснювався перегляд рішення екзаменаційної комісії, а встановлено, що практичну роботу учасника кваліфікаційного іспиту з індивідуальним кодом 0047529, з технічних причин не було оцінено. У зв`язку з викладеним, за відсутності оцінки, Комісією вирішено здійснити оцінювання першого модельного судового рішення, а не переглянути попередні результати.

Отже, позивач безпідставно послався на рішення ВККС України від 04.07.2025 за № 132/зп-25, як на приклад визнання Комісією наявності у цього органу повноважень з перегляду рішення екзаменаційної комісії.

З приводу доводів позивача про порушення його прав ненаданням доступу до зошиту з виконання практичного завдання іншого кандидата - ОСОБА_4 , неврахуванням доводів заявника про те, що відносно нього допущено дискримінацію, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4.15 Положення №185/зп-24 передбачено, що учасник має право на ознайомлення з інформацією про власні відповіді на запитання тесту (бланком відповідей), зошитом для виконання практичного завдання та всіма оцінками за результатами складання ним іспиту (без інформації про оцінювачів).

Враховуючи, що ОСОБА_1 просив Комісію надати йому для ознайомлення та порівняння виконане практичне завдання іншого кандидата - ОСОБА_4 , то відповідь Комісії в частині відмови у наданні таких відомостей також є правомірною, узгоджується з порядком, передбаченим Положення №185/зп-24 та не має ознак дискримінації, позаяк приписи цього нормативно-правового акту однаково застосовні до всіх учасників правовідносин.

Комісія у листі від 12.06.2025 за № 21-5034/25 також надала відповідь на доводи скарги позивача щодо допущення відносно нього дискримінації, вказавши відсутні ознаки, які можуть вказувати на прояв дискримінації.

Надаючи оцінку діям відповідача в цій частині, колегія суддів виходить з такого.

Гарантована статтею 21 Конституції України рівність усіх у правах і свободах означає неодмінність забезпечення рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод.

Статтею 14 Конвенції встановлено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 1 Закону України від 06.09.2012 № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі - Закон № 5207-VI) дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - це ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Статтею 14 Закону № 5207-VI передбачено, що особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом.

У рішенні від 07.11.2013 у справі «Пічкур проти України» ЄСПЛ констатував, що дискримінація означає поводження з особами в різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну мету або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Подібний підхід до оцінки правових обмежень застосовує й Конституційний Суд України, висновуючи, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним приписам, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У протилежному випадку встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004).

У Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи R(80)2 зазначено, що, приймаючи конкретне рішення, адміністративний орган влади має, зокрема, дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускати несправедливої дискримінації.

Факт дискримінації може бути встановлений, якщо: 1) державний захід, дія чи бездіяльність, які оскаржуються, підпадають під чинність (захист, регулювання, дію) іншого припису закону, яким встановлені певні права та свободи; 2) є відмінність у поводженні проти інших осіб, котрі знаходяться в аналогічній або схожій ситуації (становищі, стані). До того ж поводження з особою, яка заявляє про дискримінаційне ставлення до неї, є істотно (разюче) відмінним і менш справедливим, ніж з іншими особами; підставами для розрізнення є особиста характеристика або статус заявника; інші особи, з якими така особа себе порівнює, знаходяться в аналогічній ситуації, а різниця у ставленні до особи не мотивована притаманною їй певною персональною ознакою.

Подібний висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 15.06.2023 у справі № 800/582/16 (800/515/15).

У спірних правовідносинах ОСОБА_1 прояв до нього дискримінації аргументував тим, що за певними ознаками викладення ним тексту судових рішень (за стилістикою тощо) у межах виконання практичного завдання, члени комісії мали змогу ідентифікувати автора, а також тим, що при виконанні практичних завдань (вирішенні модельних справ) він здійснив відступ від правових позицій Верховного Суду.

Підсилюючи аргументи щодо прояву до нього дискримінації у процедурі конкурсу, позивач послався також на те, що він переконаний в упередженому ставленні до нього через публікації і виступи ОСОБА_1 у засобах масової інформації та у мережі «Інтернет» з критикою відносно ВККС України.

Крім цього, позивач акцентував увагу Суду на виступі члена Комісії - Мельника Р. І. , який публічно висловився з приводу оцінки практичних завдань, при виконанні яких кандидат допускає відступ від правової позиції Верховного Суду, зазначивши, що ймовірність отримати високий бал за таке практичне завдання дуже мала.

Згідно з доводами позивача він зазнав дискримінації, що полягає у різній оцінці колегією ВККС практичних завдань, виконаних ним та іншими кандидатами, пославшись як на приклад, на оцінювання практичного завдання з найвищими балами кандидата ОСОБА_4 .

Водночас позивач не зазначає та, відповідно, не обґрунтовує наявності в нього певної ознаки (через що саме), крім посилання на індивідуальність практичного завдання, яка б могла вплинути на відмінний порівняно з іншими кандидатами підхід ВККС під час оцінки його практичного завдання.

Крім того, всі доводи щодо застосування до нього дискримінації позивач обґрунтовує виключно припущеннями, покликаючись на ймовірне упереджене ставлення до нього, не надаючи будь-яких доказів щодо існування таких дій.

Позивач також не надав доказів того, що він скористався правом та, за наявності обґрунтованих сумнівів, заявляв відвід комусь із членів ВККС України і того, що така особа входила до складу екзаменаційної комісії.

Публічний виступ окремого члена ВККС України, у якому він висловив позицію щодо оцінювання практичного завдання, виконаного з відступом від правої позиції Верховного Суду, не може бути розцінений як офіційна позиція Комісії, тим більше, не свідчить, що такий підхід застосовано саме до позивача.

Понад це, слід звернути увагу на те, що оцінювання практичної роботи кандидата у межах конкурсу є персональним, комплексним і враховує критерії, визначені Методикою оцінювання, а не порівняно з іншими кандидатами.

Отже, припущення позивача про порушення його права при оцінюванні практичного завдання не можна пов`язувати саме з дискримінацією.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що Комісія, надаючи письмову відповідь у формі листа на скаргу позивача, діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не допустила протиправної бездіяльності, повно та обґрунтовано надала відповіді на питання, поставлені заявником, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності.

Позовна вимога про зобов`язання ВККС України переглянути рішення екзаменаційної комісії та провести перевірку стосовно допущення дискримінації є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності, через що також задоволенню не підлягає.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л. В. Тацій

Судді М. І. Гриців

Н. В. Коваленко

С. Г. Стеценко

В. М. Шарапа

Повний текст рішення складено 10.12.2025