Справа № 127/10446/16-а
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 6-а/127/4/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Сичука М.М., розглянувши в порядку письмового провадження суду звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про виконання рішення суду у справі за заявою ОСОБА_1 в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2025 року надійшла письмова заява ОСОБА_1 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, а саме зобов`язати суб`єкт владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року по справі №127/10446/16-а.

Заява мотивована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області не вірно нараховує та виплачує доплату до пенсії призначену відповідно до рішення суду.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року, позов ОСОБА_1 до УПФ України у Вінницькій області задоволено частково. Визнано протиправною відмову УПФ України в м. Вінниці в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано УПФ України в м. Вінниці здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії, інваліда другої групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи згідно вимог ст.ст. 50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме основної державної пенсії у розмірі не меншому восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.09.2016 року апеляційну скаргу УПФ України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди повернуто особі, яка її подала.

На підставі заяви ОСОБА_1 в порядку статті 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди, судом постановлено ухвалу про її задоволення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі 127/10446/16-а протягом одного місяця з дня отримання суб`єктом владних повноважень цієї ухвали.

07.11.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області до суду надійшов звіт про виконання рішення.

ОСОБА_1 , отримала копію звіту ГУ ПФУ 02.12.2025 року подала заяву про невідповідність звіту ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Розглянувши звіт про виконання судового рішення, заперечення на звіт, перевіривши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що подання суду звіту про виконання судового рішення та доказів, які це підтверджують, є підставою для прийняття відповідного звіту.

Звітом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області та отримуєте пенсію по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року, позов ОСОБА_1 до УПФ України у Вінницькій області задоволено частково. Визнано протиправною відмову УПФ України в м. Вінниці в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано УПФ України в м. Вінниці здійснити перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І-категорії, інваліда другої групи, захворювання якої пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи згідно вимог ст.ст. 50, 54, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме основної державної пенсії у розмірі не меншому восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.09.2016 року апеляційну скаргу УПФ України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди повернуто особі, яка її подала.

Головним управлінням на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду ІІ групи, захворювання якої пов`язано з наслідками Чорнобильської катастрофи, згідно з вимогами статей 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням вже проведених виплат, що підтверджується рішенням № 140855 від 25.01.2017 року, та донараховано 42 035,49 грн за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Донараховані кошти на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/10446/16-а від 11.08.2016 у сумі 42 035,49 грн обліковувалися Головним управлінням у підсистемі «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ та їх виплата була передбачена після виділення необхідного обсягу коштів з Державного бюджету України.

Порядком розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1) (далі Порядок № 21-2), встановлено механізм складання, розгляду, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, планів доходів і видатків головних управлінь Пенсійного фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Бюджетний процес є регламентованою законодавством діяльністю, пов`язаною зі складанням, розглядом, затвердженням бюджету Пенсійного фонду, планів доходів і видатків, їх виконанням, контролем за їх виконанням, складанням, розглядом та затвердженням звітів про виконання бюджету та планів доходів і видатків.

На підставі бюджету Пенсійного фонду України затверджуються кошториси територіальних органів та районних управлінь Головою правління Пенсійного фонду. Тимчасовий розпис доходів і видатків Пенсійного фонду затверджується наказом Голови правління Пенсійного фонду до початку планового бюджетного періоду. Затверджений Тимчасовий розпис доходів і видатків Пенсійного фонду доводиться до виконання територіальним органам до початку планового бюджетного періоду.

Відповідно до Порядку № 21-2 основними складовими бюджету Пенсійного фонду є дохідна та видаткова частини. Доходи бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами:

власні доходи (кошти);

кошти Державного бюджету України.

Кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

У структурі доходів бюджету Пенсійного фонду до складу коштів Державного бюджету України входять асигнування державного бюджету у плановому періоді на:

виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового, сержантського та старшинського складу строкової служби та членам їхніх сімей, пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, іншим особам, визначеним законом, та доставку цих виплат;

виплату доплат, надбавок, підвищень до пенсій, додаткових пенсій, пенсій за особливі заслуги перед Україною, встановлених законом, державної соціальної допомоги на догляд особам, зазначеним у пунктах 13 частини першої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», та доставку цих виплат;

погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду;

покриття різниці між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого та третього частини першої, частини третьої статті 28 Закону, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 Закону;

покриття витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачених абзацами п`ятим та шостим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону;

покриття дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

здійснення інших виплат, фінансування яких згідно із законодавством забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Видатки бюджету Пенсійного фонду класифікуються за такими основними групами:

видатки за рахунок власних доходів (коштів);

видатки за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку № 21-2 видатки за рахунок власних доходів (коштів) здійснюються на визначені законом види пенсійного забезпечення, адміністративні витрати та інші визначені витрати.

Вказаний перелік є вичерпним та забороняє проведення територіальним органам Пенсійного фонду фінансування заборгованості за судовими рішеннями.

Натомість пунктом 7 розділу І Порядку № 21-2 передбачено можливість фінансування заборгованості за судовими рішеннями за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вказане свідчить про те, що власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України № 1058-IV. Статтею 73 Закону № 1058-IV встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим законом.

Отже, виплата заборгованості за судовими рішеннями здійснюється виключно за рахунок бюджетних асигнувань.

Постановами Кабінету Міністрів України № 631 від 24.06.2023, № 1156 від 11.10.2024, № 821 від 14.07.2025 та № 1152 від 17.09.2025 встановлено порядок та обсяги фінансування таких виплат.

Донараховані кошти в сумі 42 035,49 грн внесено до переліку боргів відповідно до Порядку № 821.

Отже, невиконання судового рішення Головним управлінням у частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду у справах № 420/70/19, № 560/523/19, № 405/3663/13-а.

Суд зазначає, що специфіка категорії справ, до якої належить розглядувана справа, полягає у залежності проведення виплат від бюджетних асигнувань на відповідні цілі з Державного бюджету України. В даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України не є розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пунктів 20, 29 ч. 1 ст.116 Бюджетного кодексу України, зокрема, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, виділення коштів із державного бюджету на фінансування бюджетної програми не залежить від окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і виконання ним дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається та покладається на державну виконавчу службу у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні докази повторного звернення ОСОБА_1 до Управління Забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7) для примусового вимокання рішення суду, після того, як 30.03.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області закінчено з підстав того, що боржник з поважних причин не в змозі виконати рішення суду, а в державного виконавця відсутні підстави для застосування санкцій, передбачених ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» ( редакція Закону станом на 2017).

Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 по справі № 560/523/19, розглянувши питання судового контролю, зазначає, що за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України встановленого порядку виконання судового рішення, рішення судів щодо накладення штрафу на керівника Головного управління за результатами розгляду звіту про виконання судового рішення є передчасними, оскільки це жодним чином не захищає право особи на отримання належних їй коштів. Верховний Суд вважає, що відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення суду. Фактична ж невиплата нарахованих коштів зумовлена тим, що бюджетні кошти, які виділяються на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на виконання таких рішень в порядку черговості.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а дійшов аналогічного висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Наведені обставини свідчать, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинило передбачені законодавством необхідні дії для виконання рішення суду.

На момент розгляду заяви та звіту, судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою не виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

За таких обставин, зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було здійснено конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення № 127/10446/16-а від 11.08.2016 року, а також надано до суду актуальні докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для накладення на керівника штрафу.

Донараховані кошти на виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/10446/16-а від 11.08.2016 у сумі 42 035,49 грн обліковувалися Головним управлінням у підсистемі «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ та їх виплата передбачена після виділення необхідного обсягу коштів з Державного бюджету України.

Разом з тим, фактична виплата вказаної заборгованості не здійснена з причин відсутності відповідних бюджетних асигнувань, що підтверджується приписами Порядку № 21-2, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку № 821 та постанов Кабінету Міністрів України.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду, зокрема у справах № 420/70/19, № 560/523/19, № 405/3663/13-а, відповідно до яких відсутність бюджетного фінансування є поважною причиною невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що судове рішення виконано в частині перерахунку пенсії; невиплата коштів зумовлена об`єктивною відсутністю бюджетного фінансування; дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства.

За таких обставин при розгляді звіту Головного управління про виконання рішення у справі № 127/10446/16-а від 11.08.2016 слід враховувати, що його виконання здійснювалося в межах покладених судом зобов`язань та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/10446/16-а від 11.08.2016.

Керуючись статтями 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/10446/16-а від 11.08.2016.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений 10.12.2025 року.

Суддя