Справа № 260/1931/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/1931/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Командира Військової частини НОМЕР_2 № 1221/кп від 08 березня 2024 року «По факту виявлення нестачі на продовольчому складі у військовій частині НОМЕР_3 », а саме про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність;

2) вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 березня 2024 року позивачу доведено наказ командира військової частини НОМЕР_3 №1221/кп «По факту виявлення нестачі на продовольчому складі у військовій частині НОМЕР_3 », яким позивачу оголошена сувора догана - за порушення cт. 97 Статуту внутрішньої служби та cm. 3.2.4. наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» від 16.07.1997 року № 300.

В той же час, позивач вважає, що згідно з вимогами ст. 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати декілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб. Відтак, вважає, що відсутні підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення за одне і те ж правопорушення.

28 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12 квітня 2024 року відповідач, через систему «Електронний суд», подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що пунктом 2 наказу №1221/кп старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, а пунктом 4 цього наказу зобов`язано командира військової частини НОМЕР_3 врахувати зазначений факт у роботі та вжити необхідних заходів для запобігання його повторенню; водночас командир військової частини НОМЕР_2 телеграмою №125/юс від 13.03.2024 вимагав привести накази у відповідність до статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ для недопущення порушення прав старшого лейтенанта ОСОБА_1 та доповісти про виконання до 23.03.2024, у зв`язку з чим командир військової частини НОМЕР_3 видав наказ від 15.03.2024 №358/А «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 12 лютого 2024 року №55», яким скасував пункт 3 наказу №55 у частині суворої догани та доручив фінансово-економічній службі врахувати притягнення за наказом №1221/кп при нарахуванні виплат у березні 2024 року, здійснити перерахунок за лютий 2024 року та повернути утримані кошти; таким чином, командиром військової частини НОМЕР_2 вжито всі заходи реагування в межах повноважень та відповідно до законодавства, а наказ №1221/кп є правомірним і не підлягає скасуванню.

29 квітня 2024 року позивач скористався своїм правом та подав до суду відповідь на відзив, у якому вказує наступне. Відповідач не навів жодних належних доводів чи допустимих доказів правомірності застосування до позивача, ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, натомість обмежився посиланням на скасування стягнення за наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 12.02.2024 №55, здійснене нібито на виконання телеграми від 13.03.2024, що саме по собі не спростовує протиправності оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 №1221/кп, яким позивача повторно притягнуто до відповідальності за тими самими підставами та фактами, попри вже накладене раніше стягнення у вигляді суворої догани, що суперечить вимогам п.91, п.94 Дисциплінарного статуту ЗСУ, тоді як внесення змін наказом №358А від 15.03.2024 до наказу А1778 від 12.02.2024 №55, який уже вичерпав свою дію, є безпідставним та не усуває протиправності наказу №1221/кп, винесеного за відсутності законних підстав.

06 травня 2024 року представник відповідача, через систему «Електронний суд», подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначає, наведене. Позивач стверджує, що внесення змін наказом від 15.03.2024 №358А до наказу А1778 від 12.02.2024 №55 є безпідставним і нікчемним, оскільки цей наказ нібито вже вичерпав свою дію, однак такі твердження суперечать його ж позиції, адже відповідно до ст. 94 Дисциплінарного статуту ЗСУ старший командир має право скасувати стягнення, накладене молодшим командиром, якщо воно не відповідає тяжкості правопорушення, а згідно зі ст. 54 та ст. 55 Статуту командир окремої частини та командир бригади мають різний обсяг дисциплінарної влади, що й дозволило командиру військової частини НОМЕР_2 , дослідивши матеріали розслідування, правомірно дійти висновку про невідповідність первісного стягнення тяжкості діяння та накласти нове стягнення наказом №1221/кп від 08.03.2024, тоді як внесення змін наказом №358А від 15.03.2024 здійснено з метою соціального та правового захисту позивача, перерахунку грошового забезпечення та узгодження наказів командира бригади й підлеглого командира.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 12.02.2024 року №55 «Про результати службового розслідування за фактом нестачі харчових продуктів на продовольчому складі військової частини НОМЕР_3 », позивача, старшого лейтенанта ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), начальника продовольчої служби частини, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» за порушення ст. 97 Статуту внутрішньої служби та п. 3.2.4 наказу МОУ №300 від 16.07.1997 року. Підставою для винесення цього наказу стало встановлення недбалого ставлення до службових обов`язків начальника продовольчого складу сержанта ОСОБА_2 , який є підлеглим старшого лейтенанта ОСОБА_1 та внаслідок неналежного зберігання ввірених продуктів допустив їх нестачу. Сержанта Кіньшина було притягнуто до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності, а матеріали його перевірки скеровані до правоохоронних органів для вирішення питання щодо наявності ознак кримінального правопорушення.

Разом з тим у період з 30.11.2023 року по 19.01.2024 року (довідка від 23.02.2024 року №298) позивач виконував завдання із забезпечення оборони України в районах бойових дій та був відсутній у пункті постійної дислокації. Після прибуття до частини 25.01.2024 року, позивач, відповідно до своїх посадових обов`язків, визначених наказом МОУ №300, провів фактичне зняття залишків продуктів на складі у присутності сержанта Кіньшина, під час чого було виявлено нестачу. Негайно доповівши про це рапортом командиру, після чого наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29.01.2024 року №37 була призначена комісія, яка здійснила повне зняття залишків, що оформлено актом №2 від 30.01.2024 року за вх. №653.

З матеріалів справи слідує, що попри проведене службове розслідування та застосування до позивача дисциплінарного стягнення наказом №55, відповідач повторно притягнув його до дисциплінарної відповідальності з тих самих підстав і за тими ж фактами. Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року за №1221/кп «По факту виявлення нестачі на продовольчому складі у військовій частині НОМЕР_3 » за порушення ст. 97 Статуту внутрішньої служби та п. 3.2.4 наказу МОУ №300 щодо ОСОБА_1 було накладено нове дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність. Оскільки наказ №55 від 12.02.2024 року є чинним, не скасованим і вже передбачає дисциплінарну відповідальність за ці ж самі факти, застосування командиром військової частини НОМЕР_2 повторного стягнення суперечить ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ та принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Вважаючи наказ №1221/кп від 08.03.2024 року в частині застосування до стягнення з позивача у вигляді попередження про неповну службову відповідність протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку, спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни регламентовано приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту).

За приписами ч. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно зі ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України «Про запобігання корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

За правилами ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно із ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Як передбачено ст. 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту (далі - Держспецтрансслужба), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначається Порядком проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженим Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 за №90.

Вказаний Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Державної спеціальної служби транспорту, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність)яких призвели до завдання шкоди державі.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Згідно з п.п. 5, 6 Статуту внутрішньої служби внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

За п. 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до п. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до п. 59 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) зобов`язаний: встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України.

Згідно з ст. 112 Статуту внутрішньої служби командир роти (корабля 4 рангу) зобов`язаний: постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; суворо стежити за виконанням особовим складом заходів безпеки під час проведення занять і робіт, за поводженням зі зброєю, боєприпасами і технікою, їх обслуговуванням та бойовим застосуванням, за своєчасним здаванням на склад невитрачених боєприпасів та вибухових речовин; готувати особовий склад добового наряду від роти (корабля) та контролювати несення ним служби.

Крім того, відповідно до ст. 128 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 550-ХІV заборонено призначати до варт військовослужбовців, які не склали Військової присяги, не засвоїли програми підготовки молодого солдата, вчинили правопорушення, стосовно якого ведеться розслідування, хворих та інших військовослужбовців, які в цей час за своїм морально-психологічним станом не можуть нести вартову службу, а також тих, хто має відбувати дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 130 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України підготовка особового складу варти організується та провадиться особисто командиром роти (батареї), від якої призначено варту; особисто командиром батальйону (дивізіону), якщо варту призначено від батальйону (дивізіону), а варти, призначеної від військової частини, - одним із заступників командира військової частини.

З оскарженого наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення вбачається, що позивачу оголошено догану за порушення cт. 97 Статуту внутрішньої служби та cт. 3.2.4. наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України» від 16.07.1997 року № 300.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника продовольчої служби частини,

вже оголошено догану, в той же згідно з вимогами ст. 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати декілька дисциплінарних стягне або поєднувати одне стягнення з іншим.

Однак, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки вищевказане обмеження стосується того, що одна і та ж особа не може бути двічі притягнута до дисциплінарної відповідальності за одне і теж правопорушення.

Вищевказане кореспондується із вимогами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.02.2024 року №55 ОСОБА_1 оголошено «сувору» догану за порушення військової дисципліни в тому, що стосується виконання загальних обов`язків військовослужбовця: військовослужбовець не передбачив можливість протиправних дій з боку сержанта ОСОБА_3 , хоча міг та повинен був їх передбачити, що проявилося у неналежному контролі за неправомірними діями начальника продовольчого складу, що і призвело до факту нестачі продуктів харчування.

В той же час, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року №1221/кп ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідальність.

Відтак, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення за порушення ним своїх посадових обов`язків, як начальник продовольчої служби.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що наявність дисциплінарних порушень в діях позивача об`єктивно підтверджується матеріалами справи.

Відтак, наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 08 березня 2024 року №1221/кп в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені вищенаведеними законодавчими приписами, відтак підстави для його скасування відсутні.

Відтак, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскарженого наказу, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та задоволенні позову необхідно відмовити.

З огляду на відому у задоволенні позову питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець