Справа № 520/5386/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 грудня 2025 року № 520/5386/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_4 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_4 ненарахування та невиплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28,02.2022р, "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " у розмірі до 100 000 гривень за весь період лікування по 17.12.2024 року (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- визнати протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_4 ненарахування та невиплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " у розмірі до 100 000 гривень за весь період лікування по 17.12.2024 року (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

Ухвалою від 17.03.2025р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження.

Ухвалою від 29.08.2025р. замінено відповідача - Військову частину НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) його правонаступником - Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідачем не виплачено у повному обсязі додаткову винагороду на підставі постанови №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

Відповідач надав відзив на позов в якому зазначив, що 29.08.2024 позивач вибув на проходження ВЛК (амбулаторно), а з 19.09.2024 вибув на лікування. Таким чином, загальний термін перебування на лікуванні (поза межами військової частини) перевищив 4 місяці 29.08.2024, при цьому термін перебування на лікуванні не включав в себе безперервне перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, а також, з цього моменту було розпочато проходження ВЛК, що не може в жодному випадку вважатися продовженням стаціонарного лікування. Враховуючи, що перебування на лікуванні не було безперервним, а на дату закінчення чотиримісячного терміну з дати вибуття з військової частини НОМЕР_4 , довідка про проходження позивачем ВЛК, яке б встановило необхідність тривалого лікування не була надана, виплати були призупинені з 29.08.2024. 14.11.2024 Позивач прибув до військової частини НОМЕР_4 та з цієї дати його було зараховано на всі види забезпечення, зокрема, й грошове. Таким чином, правові підстави нараховувати та виплачувати позивачу додаткову винагороду, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за спірний період у відповідача відсутні. Крім того, представник позивача зазначив, що відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.01.2025 №7 позивач звільнений з військової служби у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). Цим же наказом відповідно до вимог Порядку №460 визначено виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 09.07.2022. Отже, представник позивача вважає, що позов не підлягає задоволенню, а відповідач діяв у відповідності до вимог діючого законодавства та не допустив порушення прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 . Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.09.2022 №246 позивач зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення, цього ж дня він прийняв посаду водія-механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.01.2025 №7 Позивач звільнений з військової служби у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). Цим же наказом відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 "Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" визначено виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 09.07.2022.

19.10.2023 року позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 .

Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 12.05.2024 року №94 виданою командиром військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 01.05.2024 року одержав МВТ: ІНФОРМАЦІЯ_1 шиї, правого надпліччя, правого плечового суглобу, лівого плеча лівого стегна.

Бойове травмування отримане під час захисту Батьківщини, за обставин - під час виконання бойового завдання у зоні ведення бойових дій, під час захисту Батьківщини, у складі підрозділу військової частини НОМЕР_4 біля населеного пункту Красногорівка Донецької області.

Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час отримання травмування перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет).

Позивачу було надано першу медичну допомогу та евакуйовано з місця бойових дій.

З 02.05.2024 року по 07.05.2024 року позивач перебував на обстеженні та лікуванні у КНП "КЛШМД" м. Дніпро.

Відповідно до Виписки із історії хвороби № 11871 стаціонарного хворого ОСОБА_1 у період з 07.05.2024 року по 05.06.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні у УНП "ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ЛІКАРНЯ."

Відповідно до Довідки №1736 військово лікарської комісії від 05.06.2024 року поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки № 5714 гарнізонної військово лікарської комісії від 04.07.2024 року поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до Довідки № 6669 гарнізонної військово лікарської комісії від 01.08.2024 року поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

29.08.2024 позивач вибув на проходження ВЛК (амбулаторно).

Відповідно до Довідки №2869 військово лікарської комісії від 18.09.2024 року поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує стаціонарного обстеження в неврологічному відділенні ВМКЦ Східного регіону з подальшим переглядом у в/ч НОМЕР_7 .

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №6656 ОСОБА_1 госпіталізовано з 24.09.2024 року для проходження ВЛК.

Загальний термін перебування на лікуванні (поза межами військової частини) перевищив 4 місяці 29.08.2024, при цьому термін перебування на лікуванні не включав в себе безперервне перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, а також, з цього моменту було розпочато проходження ВЛК, що не може вважатися продовженням стаціонарного лікування.

Враховуючи, що перебування на лікуванні не було безперервним, а на дату закінчення чотиримісячного терміну з дати вибуття з військової частини НОМЕР_4 , довідка про проходження позивачем ВЛК, яка б встановило необхідність тривалого лікування не була надана, виплати були призупинені з 29.08.2024.

14.11.2024 позивач прибув до військової частини НОМЕР_4 та з цієї дати його було зараховано на всі види забезпечення, зокрема, й грошове.

Позивач зазначив, що додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " у розмірі до 100 000 гривень за весь період лікування по 17.12.2024 року (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини йому не виплачено.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 02.05.2024 року по 07.05.2024 року, з 07.05.2024 року по 05.06.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні, а з 05.06.2024 року, з 04.07.2024 року, з 01.08.2024 року позивач перебував у відпустках за станом здоров`я строком на 30 календарних днів.

29.08.2024 позивач вибув на проходження ВЛК (амбулаторно).

Відповідно до Довідки №2869 військово лікарської комісії від 18.09.2024 року поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, потребує стаціонарного обстеження в неврологічному відділенні ВМКЦ Східного регіону з подальшим переглядом у в/ч НОМЕР_7 .

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №6656 ОСОБА_1 госпіталізовано з 24.09.2024 року по 12.11.2024 для проходження ВЛК.

Довідками військово-лікарської комісії підтверджено, що травма ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини.

Крім того, вказаними довідками підтверджено, що отримані поранення позивача є тяжкими.

Суд також враховує, що вказаними довідками підтвердження факт перебування позивача у відпустці для лікування після травми, каліцтва за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відповідно з 05.06.2024 року, з 04.07.2024 року, з 01.08.2024 року строком на 30 календарних днів.

Отже, в даному випадку, вищевказані умови передбачені норм Постанови № 168, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються матеріалами справи.

За таких підстав, за періоди з 02.05.2024 року по 29.08.2024 позивачу мала бути виплачена збільшена до 100000 грн. додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування, та перебування у відпустці.

На виконання означених вище нормативно-правових актів відповідачем нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 в червні 2024 року за період з 02.05.2024 до 31.05.2024 в розмірі 96 774,19 грн.; в липні 2024 року за період з 01.06.2024 до 30.06.2024 - 100 000 грн.; в серпні 2024 року за період з 01.07.2024 до 31.07.2024 року - 100 000 грн.; в вересні 2024 року за період з 01.08.2024 до 29.08.2024 93 548,39 грн.

Поряд з цим позивачем зазначено, що у період з 29.08.2024 вибув на проходження ВЛК (амбулаторно), а з 19.09.2024 вибув на лікування. Однак, позивачем не надано довідку про проходження позивачем ВЛК, яке б встановило необхідність тривалого лікування не була надана як відповідачу так і до суду, у зв`язку з чим виплати були призупинені з 29.08.2024.

Приведений вище наказ про призупинення виплати позивачу грошового забезпечення винесено саме у зв`язку з тим, що у відповідача не було довідки військово-лікарської комісії з підтвердженням необхідності у подальшому лікуванні позивача, що відповідно стало підставою для винесення оспорюваного наказу.

Окрім того, за приписами проаналізованих вище норм Положення №402 встановлено, що при необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні понад встановлені загальні строки, військовослужбовцю проводиться медичний огляд ВЛК та результатами чого формується відповідна медична документація.

У відповідності до положень абзаців 1 та 2 частини одинадцятої статті 10-1 Закону № 2011-XII визначено, що загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Згідно пункту 9 розділу І Порядку №260 при безперервному лікуванні в лікарських закладах грошове забезпечення виплачується військовослужбовцю на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) та рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах, в той час як положення пункту 15 розділу І Порядку №260 передбачаю, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.

Тобто, саме висновок (постанова) ВЛК за приписами Положення №402 та Закону № 2011-XII може бути підставою для продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, що безперервно перебуває на лікуванні понад чотири місяці.

Отже, враховуючи, що перебування на лікуванні не було безперервним, а на дату закінчення чотиримісячного терміну з дати вибуття з військової частини НОМЕР_4 , довідка про проходження позивачем ВЛК, яке б встановило необхідність тривалого лікування не була надана, виплати були призупинені з 29.08.2024.

14.11.2024 позивач прибув до військової частини НОМЕР_4 та з цієї дати його зараховано на всі види забезпечення, зокрема, й грошове.

Таким чином, правові підстави нараховувати та виплачувати позивачу додаткову винагороду, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за спірний період у відповідача були відсутні.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позові вимог в цій частині не підлягають задоволенню, а відповідач діяв у межах своїх повноважень.

Щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення (стаття 9). Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України.

Розділ ХХХІІ Порядку №260 регулює виплати одноразової грошової допомоги у різі звільнення з військової служби. Визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 (надалі Порядок №460).

Відповідно до Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Як зазначалось вище Наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 07.01.2025 №7 позивач звільнений з військової служби у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). Цим же наказом відповідно до вимог Порядку №460 визначено виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби з 09.07.2022.

Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам, доводам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.