Справа № 480/5591/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 р. Справа № 480/5591/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 (суддя С.В. Воловик, повний текст складено 26.08.25) по справі № 480/5591/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ"

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" (далі позивач, ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ") звернулось з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Сумській області), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.03.2024 № 3433/18-28-23-14.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" зазначило що висновки податкового органу, викладені в акті про результати документальної виїзної позапланової перевірки № 1929/18-28-23-14/35051394 від 27.02.2024, про порушення пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України та статті 11 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, внаслідок чого не утримано податок за ставкою 15 відсотків від здійснених на користь нерезидента виплат доходів із джерелом їх походження в Україні, а також не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидента на загальну суму 27 256 851, 00 грн, є помилковими, оскільки виплати відсотків по кредитним договорам здійснювались компанії-нерезиденту «AGROPROSPERIS 2 LIMITED», яка є кінцевим отримувачем грошових коштів.

ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" зауважило на тому, що договір про реструктуризацію від 01.12.2016 року було укладено з метою передачі функції фінансування компанії «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» в межах транснаціональної інвестиційної групи NCH, і за наслідками укладення цього договору «AGROPROSPERIS 2 LIMITED», окрім іншого, набула права вимоги до позивача за кредитними договорами та договорами позики, укладеними між ТОВ «ГЛУХІВ-АГРО» (згодом обов`язок погашення був переданий позивачу) та компанією «ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED» (далі компанія ATS). При цьому, стверджуючи про те, що уклавши згаданий договір про реструктуризацію, «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» набула статусу агента або особи, що виконує лише посередницькі функції щодо доходу, отримуваного за кредитними договорами, стороною яких вона стала, відповідач не наводить жодного доказу, яким би це підтверджувалось.

Натомість, зі змісту додаткових угод до кредитних договорів, по яким «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» стало кредитором, убачається, що остання не є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) чи посередником щодо доходу, отримуваного за кредитним договором і у неї не існує зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами відсотків третім особам.

Сам по собі факт надання незабезпеченого заставою кредиту пов`язаною особою, не може підтверджувати те, що компанія «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» не є бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від позивача у 2017 - 2019 роках, оскільки фінансування компаній в межах однієї групи шляхом видачі незабезпечених заставою кредитів пов`язаними особами є звичайною бізнес-практикою і типовим інструментом для поповнення обігових коштів та підтримання господарської діяльності таких компаній.

Позивач звернув увагу на те, що доводи відповідача про подальше перерахування компанією «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» процентного доходу, отриманого у 2017 - 2019 роках, на користь компанії «AMARISTA LIMITED» та від останньої на користь компанії «NCH Agribusiness Partners LP» (Кайманові острови) (далі NAP) не відповідають дійсності. В акті перевірки відповідач наводить опис історичних транзакцій між компаніями групи NCH за 2014 - 2016 роки, проте, ці обставини не стосуються спірного періоду (2017 - 2019 роки) та не мають правового значення для встановлення факту наявності у компанії «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» статусу бенефіціарного власника процентного доходу.

Також необґрунтованими ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" вважає і твердження ГУ ДПС у Сумській області з приводу того, що про подальше перерахування отриманого процентного доходу компанією «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» свідчать факти погашення нею власному акціонеру компанії «AMARISTA LIMITED» за привілейованими акціями, грошові кошти за які були безпосередньо виплачено компанії NAP, оскільки прийняття рішення щодо викупу привілейованих акцій є дискреційними повноваженнями Ради директорів.

Позивач наголосив на тому, що компанія «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» не мала юридичних зобов`язань з подальшого перерахування отриманого процентного доходу за кредитними договорами, у зв`язку з чим є бенефіціарним власником цього доходу.

На переконання позивача, висновки ГУ ДПС у Сумській області щодо співставності отриманих компанією «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» сум та перерахованих нею сум на користь компанії «AMARISTA LIMITED», є необґрунтованими, у зв`язку з тим, що відповідачем не враховувались інші грошові надходження, отримані у 2017 2019 роках. Зокрема, на враховувались суми позик, повернутих пов`язаними особами компанії «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» у розмірі 75 942 871 дол США у 2017 році, 57 223 846 дол США у 2018 році, 59 953 432 дол. США у 2019 році; суми, отримані внаслідок викупу дочірніми компаніями компанії «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» акцій, у розмірі 9 663 тис. дол. США у 2018 році, 14 834 тис. дол. США у 2019 році; суми, отримані від продажу інвестицій у 2018 році у розмірі 4 918 тис. дол. США.

Врахування вказаних грошових надходжень підтверджує те, що отримані компанією «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» суми коштів від ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" та суми, виплачені на користь компанії «AMARISTA LIMITED», не співвідносяться між собою.

Крім того, відповідачем залишено поза увагою те, що компанія «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» використовувала отримані від українських пов`язаних компаній процентні доходи для надання нових позик, а також для здійснення інвестицій в акції дочірніх компаній (233 тис. дол. США у 2017 році, 1 917 тис. дол. США у 2018 році, 1 116 тис. дол. США у 2019 році).

ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" акцентувало увагу на тому, що комплексний аналіз грошових потоків «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» за кожний рік протягом 2017 2019 років, так само як і лист від 21.12.2023, свідчать про відсутність послідовних операцій з подальшого переказу отриманого від українських компаній процентного доходу.

Також, на думку позивача, не заслуговують уваги і посилання відповідача на застосування компанією «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» режиму NID (спеціального податкового режиму, який надається юридичним особам резидентам Кіпру), в результаті чого нараховані процентні доходи звільнені від оподаткування корпоративним податком на Кіпрі, як на доказ того що «AGROPROSPERIS 2 LIMITED» не є бенефіціарним власником отриманого процентного доходу, оскільки у ГУ ДПС у Сумській області не має повноважень для надання оцінки відповідності діяльності нерезидентів законодавству Кіпру, у тому числі у питаннях правомірності та особливостей застосування місцевих режимів оподаткування.

За таких обставин, ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" вважає, що податок на доходи нерезидента був нарахований у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, у зв`язку з чим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, а позовні вимоги про його скасування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року в задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що в результаті неправильного застосування ст. 103 Податкового кодексу України та порушення норм процесуального права суд першої інстанції дійшов до хибних висновків про відсутність у ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" права на застосування зменшеної ставки оподаткування податком на доходи нерезидента протягом 2017 2019 років.

Також, ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" наголошує, що факт укладення Договору про реструктуризацію у 2016 році не підтверджує та не може підтверджувати, що компанія "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від Позивача у 2017-2019 роках, оскільки: договір про реструктуризацію від 01.12.2016 року було укладено з метою передачі функції фінансування в межах групи компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД", про що фактично зазначено також у п. 7 листа компетентного органу Республіки Кіпр від 11.05.2023 року ("...Група хотіла розділити кредитні портфелі між позиками українським компаніям та позиками компаніям інших країн), при чому за наслідками укладення такого Договору компанія "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" набула право вимоги до українських компаній групи, включаючи Позивача, за кредитними договорами, стороною яких вона стала; кредитний портфель, яким володіла компанія "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД", до складу якого входили кредитні договори з Позивачем, було передано компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" саме в акціонерний капітал, що означає, що такий портфель став фактично активом компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД", а також те, що у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" не існувало та не могло існувати жодних зобов`язань щодо повернення таких коштів; з Договору про реструктуризацію від 01.12.2016 року вбачається, що внаслідок реструктуризації у компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" не виникло зобов`язань з викупу своїх привілейованих акцій, що підлягають викупу, у свого акціонера після отримання від такого акціонера кредитного портфелю в акціонерний капітал, і відповідач не довів протилежне; відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що в результаті укладення Договору про реструктуризацію від 01.12.2016 року компанія "АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД" набула статусу агента або особи, що виконує лише посередницькі функції щодо доходу, отримуваного за кредитними договорами, стороною яких вона стала. Про аналогічне зазначається і у п. 32 листа компетентного органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 року щодо компанії "АГРОПРОСПЕРІС 2ЛІМІТЕД: "[о]тримані проценти не були передані далі, оскільки відсутні договірні або законні зобов`язання передавати отримані проценти іншій стороні. Компанія має повне право використовувати та користуватися отриманими проценти. Директори Компанії уповноважені здійснювати операції по рахунку, з контролем функцій в офісі у Нью-Йорку; під час проведення перевірки відповідач не врахував, але повинен був врахувати, що статус компанії "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" (первинний кредитор за кредитними договорами з Позивачем) як бенефіціарного власника процентного доходу, отримуваного у 2014-2016 роках, також підтверджується і Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 14.08.2018 року у справі № 817/1045/17 з подібними правовідносинами;

Представник позивача вважає, що твердження відповідача про подальше перерахування компанією АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД процентного доходу, отриманого від позивача у 2017-2019 роках, не відповідає дійсності, оскільки: компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД є самостійною від інших компаній групи NCH юридичною особою, оскільки управління її діяльністю здійснюється саме Радою директорів, що вбачається зі Статуту відповідної компанії, який відповідач не аналізував під час проведення перевірки, хоча мав у своєму розпорядженні, рішень про зворотній викуп акцій протягом 2017-2019 років, фінансової звітності компанії АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД, а також листа компетентного органу Республіки Кіпр від 18.01.2021 року (пп. 13, 14, 15, 19, 32) щодо компанії АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД; компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД не мала юридичних зобов`язань з подальшого перерахування отриманого від Позивача процентного доходу за кредитними договорами; компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД мала власні активи для надання позик українським підприємствам групи, позаяк в результаті укладення Договору про реструктуризацію від 01.12.2016 року компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД отримала портфель дебіторської заборгованості українських юридичних осіб, що входять до групи компаній NCH, який включав і кредитні договори, саме в акціонерний капітал, що означає, що такий портфель став її активом. Протягом 2017 2019 років компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД надавала позики відповідним українським юридичним особам за рахунок власних грошових коштів, в тому числі за рахунок повернених позик, що не було враховано відповідачем під час проведення перевірки; висновки відповідача про співставність сум, отриманих компанією АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД від Позивача та перерахованих на користь її акціонера, є необґрунтованими та не враховують суми повернених позик, отриманих компанією АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД; умови кредитних договорів, на підставі яких компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД отримувала дохід у вигляді процентів, та рішень про викуп акцій, на підставі яких компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД здійснювала викуп акцій, є абсолютно різними та диференційованими фінансовими інструментами, а відтак у спірних правовідносинах відсутні ознаки дзеркальності, що додатково підтверджує, що компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД не була транзитером протягом 2017-2019 років.

Представник позивача вважає, що відповідач не має повноважень оцінювати правомірність застосування компанією АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД режиму відрахування умовних відсотків (NID) за законодавством Республіки Кіпр.

Також, 25.11.2025 року представником позивача до суду апеляційної інстанції надано додаткові пояснення у справі, в яких зазначено що за наслідками укладення договору рестуктуризації компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED набула права вимоги до українських компаній групи за кредитними договорами, стороною яких вона стала, однак остання не набула статусу агента, номінального утримувача (номінальним власником) чи посередника щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами".

Позивач зазначає, що структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи. Податковий кодекс України не містить такої підстави для спростування статусу бенефіціарного власника доходу як наявність зв`язку між компаніями, наявність спільних бенефіціарів, пов`язаності компаній, структурування активів між компаніями тощо. Для встановлення наявності чи відсутності статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язаність осіб та корпоративна структура правового значення не має.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1, 78.1.21 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу № 349-кп від 14.02.2024, посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку з питань виплати доходів із джерелом походження в Україні на користь нерезидента компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED та утримання податків з таких доходів за період з 01.01.2017 по 31.12.2019.

За результатами перевірки, 27.02.2024 складено акт № 1929/18-28-23-14/35051394, згідно з яким відповідач дійшов висновку про порушення позивачем пункту 103.2 статті 103, підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України та статті 11 Конвенції між Урядом України та Урядом Республіки Кіпр про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи, внаслідок чого не утримано податок за ставкою 15 відсотків від здійснених на користь нерезидента виплат доходів із джерелом їх походження в Україні, а також не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидента на загальну суму 27 256 851, 00 грн.

За змістом акту перевірки, таких висновків ГУ ДПС у Сумській області дійшла за результатами аналізу інформації, наданої Міністерством фінансів Республіки Кіпр щодо нерезидента компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED та пов`язаних з нею осіб, копій податкових декларацій про доходи компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED за 2017 та 2018 роки, фінансової звітності за 2016-2019 роки, звіту про прибутки та збитки та інший сукупний дохід, банківських виписок про рух коштів.

Так, на думку відповідача, аналіз вказаних документів свідчить про те, що, по-перше, компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED отримала всі права на кредити (тіло позики та нараховані проценти), які були видані українським підприємствам (в тому числі і позивачу), в результаті зміни структури внутрішньогрупового фінансування групи компаній, в обмін на випущені привілейовані акції передані власному акціонеру компанії AMARISTA LTD; по-друге, кредити є незабезпечиними заставою та видані пов`язаною стороною AGROPROSPERIS 2 LIMITED під спільним контролем; та по-третє, при отриманні процентів від українських компаній за користування позиками (в тому числі і від позивача), компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED перераховувала такі проценти як викуп своїх привілейованих акцій акціонеру компанії AMARISTA, яка в свою чергу, перераховувала такі кошти як повернення авансів акціонеру NCH AGRIBUSINESS PARTNERS LP (Кайманові Острови).

У зв`язку з цим, на переконання ГУ ДПС у Сумській області, компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED (Кіпр) не є кінцевим отримувачем грошових коштів, виплачених ТОВ "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" у вигляді процентів, та їх бенефіціарним власником, а є лише проміжним агентом (здійснює транзит), у зв`язку з чим, сплачений процентний дохід підлягає оподаткуванню по ставці 15%.

На підставі висновків акту № 1929/18-28-23-14/35051394 від 27.02.2024, ГУ ДПС у Сумській області 29.03.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення № 3433/18-28-23-14 про збільшення грошового зобов`язання по податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 34 071 063, 00 грн, з яких: 27 256 851, 00 грн сума основного зобов`язання, 6 814 212, 00 грн штрафні (фінансові) санкції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, про обґрунтованість доводів ГУ ДПС у Сумській області щодо того, що компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED не є кінцевим бенефіціарним власником отримуваного процентного доходу від українських підприємств в розумінні Конвенції, про відповідність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про необґрунтованість позовних вимог та про відсутність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Переглядаючи дану справу в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів сформувала наступне ключове питання, яке постало перед судом:

Чи була компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED (Кіпр) бенефіціарним (фактичним) отримувачем процентного доходу, сплаченого ТОВ «ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ» у 20172019 роках, чи ж вона виконувала лише функцію транзитної (посередницької) ланки у ланцюгу переказу коштів до кінцевого отримувача фонду NCH Agribusiness Partners LP (Кайманові острови)?

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 14.1.54 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з пп.141.4.1 ст. 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Відповідно до п.141.4.2 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Таким чином, законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на прибуток за ставкою 15 % підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента проценти як плата за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.

Поряд із цим, як слідує з пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено ст. 103 ПК України.

Згідно з пунктами 103.1, 103.2, 103.3 статті 103 Податкового кодексу України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 103.5 ст. 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Отже, у момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків та доходів від 08 листопада 2012 року, яка ратифікована - 04 липня 2013 року, дата набрання чинності для України - 07 серпня 2013 року.

Статтею 11 Конвенції передбачено, що проценти, що виникають у Договірній Державі і сплачуються резиденту іншої Договірної Держави, можуть оподатковуватись в цій іншій Державі, якщо такий резидент є особою - фактичним власником таких процентів. Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у Договірній Державі, в якій вони виникають, і відповідно до законодавства цієї Держави, але якщо особа - фактичний власник процентів є резидентом іншої Договірної Держави, податок, що стягується таким чином, не повинен перевищувати 2 відсотків від загальної суми процентів.

Докладне визначення терміну «бенефіціарний власник» наведено в Коментарях до Модельної конвенції ОЕСР.

Відповідно до пункту 9 Коментарів до статті 11, вимогу щодо бенефіціарного власника додано до пункту другого статті 11 для того, щоб роз`яснити значення слів «і сплачуються резиденту», які використовуються в пункті 1. Зрозумілим є той факт, що країна джерела не зобов`язана поступатись у праві оподатковувати проценти на тій лише підставі, що проценти були сплачені саме резиденту Держави, з якою укладено міжнародний договір. Термін «фактичний власник доходу» використовується не у вузькому технічному сенсі, а розуміється в контексті та світлі завдань і цілей Конвенції, включаючи уникнення подвійного оподаткування, попередження випадків ухилення від сплати податків та уникнення оподаткування.

Пільга або звільнення від оподаткування по будь-якому із видів доходу, що надається Державою, з якої походить дохід, резиденту іншої Договірної держави з метою уникнення повністю або частково подвійного оподаткування, яке може виникнути у зв`язку із повторним оподаткуванням такого доходу Державою резиденства. Коли цей вид доходу отримує резидент Договірної Держави, що діє як агент чи номінальний отримувач, надання Державою, з якої походить дохід, такої пільги або звільнення виключно на підставі статусу безпосереднього отримувача доходу як резидента іншої Договірної Держави буде суперечити цілям та завданням Конвенції.

Безпосередній отримувач в цій ситуації кваліфікуватиметься як резидент, однак цей статус не призводить до потенційного подвійного оподаткування, оскільки отримувач не розглядається як власник доходу для цілей оподаткування в Державі резиденства. Надання державою, з якої походить дохід, пільги або звільнення від оподаткування також буде суперечити цілям та завданням Конвенції, якщо резидент Договірної Держави, не використовуючи такі інструменти, як агентування або номінальної власності, буде діяти як проміжна ланка для іншої особи, котра фактично отримує вигоду від відповідного доходу.

Проміжна ланка не може розглядатися як фактичний власник, якщо навіть за свого формального статусу власника, на практиці вона має досить вузькі повноваження щодо такого доходу, що надає можливість її розглядати як просту довірену особу, або управляючу особу, що діє від імені зацікавлених осіб (пункт 10 Коментарів до статті 11).

Отже, Угоди про уникнення подвійного оподаткування не можуть застосовуватися до ситуацій, коли відповідні відносини між резидентом та нерезидентом не пов`язані з фактичним веденням господарської діяльності, а дії учасників цих відносин спрямовані лише на створення зручного (пільгового) податкового режиму. Пільги за міжнародними угодами щодо уникнення подвійного оподаткування повинні відноситися лише до податкового резидента, який є дійсним одержувачем доходу.

Застосування податкових преференцій визнається неправомірним, коли сукупність угод (операцій) дозволяє зробити висновок про те, що основною їхньою метою були виведення доходу з-під оподаткування і формальне здійснення операцій з метою використання переваг за міжнародною угодою.

Результатом такої оцінки може стати перекваліфікація виплати з відповідною зміною режиму оподаткування, а також кваліфікація сукупності угод із застосуванням норм національного законодавства по виведеному з-під оподаткування доходу.

У випадках, які наводяться в Коментарях (агент, номінал, посередник тощо), безпосередній отримувач процентів не вважається бенефіціарним власником, оскільки право отримувача вільно розпоряджатись такими процентами обмежено в силу наявності договірних або інших юридичних обов`язків передати отриманий платіж іншій особі. Такий обов`язок зазвичай випливає з юридичних документів, однак також може з`ясовуватись на підставі фактів та обставин, які вказують, що по суті отримувач процентів не має право вільно розпоряджатись такими процентами.

За загальним правилом ознаками, які можуть вказувати на те, що особа-нерезидент не є кінцевим бенефіціарним власником доходу у вигляді процентів, є, зокрема:

1) відсутність фактичного самостійного здійснення господарської діяльності особою нерезидентом, яка зареєстрована в Державі, з якою Україною укладений договір про уникнення подвійного оподаткування, на відповідній території;

2) характер грошових потоків свідчить про наявність юридичних та фактичних обов`язків щодо подальшого перерахування отримуваних процентів особою-нерезидентом третій особі та відсутність у особи-нерезидента можливості самостійного прийняття рішення щодо долі отримуваного доходу та контролю щодо отримуваного доходу;

3) мінімальний часовий інтервал між: укладенням договору (видачею позики) між резидентом та особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, а також договору (видачею позики) між останнім та третьою особою; отриманням доходу особою-нерезидентом, з Державою якого укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, і виплатою грошових коштів третій особі;

4) відсутність диференційованих, що розрізняються умов договорів, правових документів, на підставі яких особа-нерезидент отримує дохід і в подальшому перераховує кошти;

5) вчинення дзеркальних, тобто ідентичних операцій між резидентом та особою-нерезидентом, що зареєстрована в Державі, з якою укладено договір про уникнення подвійного оподаткування, та між останнім і третьою особою;

6) фактичні ризики, пов`язані із наданням позики резиденту, несе третя особа, а не особа-нерезидент.

Отже, враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів вважає, що право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог:

- нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України;

- нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу.

Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником доходу.

Передбачені міжнародними договорами пільги зі сплати податку не можуть бути застосовані у випадку, коли нерезидент діє як проміжна ланка в інтересах іншої особи, яка фактично отримує вигоду від доходу. Зокрема, не можуть бути застосовані пільгові ставки податку у випадку, коли дохід (у рамках угоди або серії угод) з джерелом його походження з України виплачується таким чином, що нерезидент (проміжна ланка, яка має вузькі, обмежені повноваження у відношенні доходу), який претендує на отримання пільгової ставки податку з доходів у вигляді роялті, дивідендів, процентів, виплачує весь дохід (його більшу частину) іншому нерезиденту, який би не міг застосувати пільгову ставку у разі, коли б такий дохід виплачувався останньому.

В момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що платник податків сформував дані податкового обліку необґрунтовано та з порушенням вимог податкового законодавства, або на підставі документів, які містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Позивач аргументуючи свою позицію, наголошує на тому, що фактично контролюючим органом було проаналізовано виключно рух процентів отриманих AGROPROSPERIS 2 LIMITED, а не всіх грошових коштів, що отримувала компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED, протягом 2017-2019 років.

Також позивач акцентує увагу на тому, що відповідачем не враховано, що компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED використовувала отримані від українських дочірніх компаній процентні доходи для надання нових позик.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки податковим органом недосліджено, зокрема, звіти про фінансовий стан за 2017-2019 роки, звіти про рух грошових коштів за 2017-2019 роки та неспівставлено операцій між виплатою доходу з української компанії на користь нерезидента і подальшого перерахування сум грошових коштів від компанії нерезидента третій особі.

Також, позивач акцентує увагу на тому, що комплексний аналіз грошових потоків компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED за кожний рік у періоді 2017-2019 роки, який мав провести контролюючий орган, свідчить про відсутність послідовних операцій з подальшого переказу отриманого від українських компаній процентного доходу.

Слід зазначити, що за змістом положень зазначеної Конвенції, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів.

Термін "проценти" при використанні в цій статті означає доход від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, доход від урядових цінних паперів і доход від облігацій і боргових зобов`язань.

Термін "проценти" не буде включати ніякі доходи, які можуть розглядатись як розподіл згідно з положеннями статті 10 цієї Конвенції.

Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на проценти, яка є резидентом однієї Договірної Держави, здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі, в якій виникають проценти, через розташоване там постійне представництво, або здійснює в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої там постійної бази, і боргове зобов`язання, на підставі якого сплачуються проценти, дійсно відноситься до такого постійного представництва або постійної бази.

При цьому, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.

За правилами п. 103.3 ст. 103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.

При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.

Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником.

Разом з тим, чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати. Однак, у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного статусу нерезидента-отримувача доходу, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах №817/1045/17 та №803/1005/17, №560/8133/24.

Колегією суддів встановлено та не заперечується сторонами у справі, що AGROPROSPERIS 2 LIMITED є резидентом Республіки Кіпр у розумінні Конвенції, що підтверджується свідоцтвами від 20.02.2017, від 19.04.2018, виданими Міністерством фінансів Республіки Кіпр.

Дотримання Товариством пункту 103.2 статті 103 ПК України не заперечується контролюючим органом та не є спірним у цій справі.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невизнанням контролюючим органом права позивача на застосування зменшеної ставки оподаткування податком з доходів нерезидента із джерелом їх походження з України у розмірі 2% у 2017-2019 роках на підставі Конвенції з посиланням на те, що компанія АГРОПРОСПЕРІС 2 ЛІМІТЕД не була бенефіціарним власником процентного доходу, отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ", оскільки, на думку відповідача, здійснювала подальше перерахування процентів на користь компанії NAP (Кайманові Острови).

Відповідно до матеріалів справи, українські аграрні підприємства групи NCH, включаючи Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ", уклали кредитні договори та договорів позики з компанією ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС LIMITED, відповідно до яких компанія надала відповідним компаніям кредити з метою поповнення обігових коштів та налагодження фінансово- господарської діяльності.

У жовтні 2016 року було утворено компанію AGROPROSPERIS 2 LIMITED, кінцевими бенефіціарними власниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є керівниками компанії NCH .

01.12.2016 укладено Договір реструктуризації, відповідно до умов якого: компанія ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС зменшує свій акціонерний капітал шляхом викупу своїх акцій привілейованих акцій, що підлягають викупу у свого акціонера компанії Амаріста, а взамін передає цій компанії кредитний портфель, який включає кредитні договори та договори позики з окремими українськими аграрними підприємствами, як компенсацію за свої викуплені акції.

У подальшому компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED збільшує свій акціонерний капітал шляхом випуску привілейованих акцій, що підлягають викупу, та їх передачі своєму акціонеру компанії Амаріста в обмін на всі пов`язані з кредитним портфелем права, титули та відсотки, що належать компанії Амаріста. При цьому такий кредитний портфель передається компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED як внесок в її акціонерний капітал.

У зв`язку з укладенням Даного договору реструктуризації у грудні 2016 року замінена на нового кредитора у вищеописаних кредитних договорах та договорах позики компанію AGROPROSPERIS 2 LIMITED.

Вказане, у свою чергу, свідчить про подальшу діяльність AGROPROSPERIS 2 LIMITED у сфері інвестування.

Відповідно до доводів відповідача, AGROPROSPERIS 2 LIMITED не є кінцевим отримувачем грошових коштів, а здійснює лише транзит, оскільки у 2017-2019 роках усі нараховані та отримані проценти від українських підприємств AGROPROSPERIS 2 LIMITED перераховує безпосередньо або через акціонера Компанії NCH.

Відповідач посилається на те, що дата реєстрації AGROPROSPERIS 2 LIMITED 27.10.2016 року та дата передачі кредитного портфелю 01.12.2016 свідчать про те, що AGROPROSPERIS 2 LIMITED була створена саме з метою переведення кредитного портфелю. Компанія не використовувала власні кошти для фінансування українських підприємств. Метою випуску привілейованих акцій була передача кредитного портфелю українських підприємств від первинного кредитора ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС LIMITED до нового кредитора AGROPROSPERIS 2 LIMITED через спільного акціонера AMARISTA LIMITED та подальше процентного доходу на компанію NCH (Кайманові Острови).

Разом з тим, договір про реструктуризацію від 01.12.2016 було укладено з метою передачі функцій фінансування в межах групи компаній AGROPROSPERIS 2 LIMITED.

Тобто, за наслідками укладення такого договору компанія AGROPROSPERIS 2 LIMITED набула права вимоги до українських компаній групи за кредитними договорами, стороною яких вона стала, однак остання не набула статусу агента, номінального утримувача (номінальним власником) чи посередника щодо доходу, отримуваного за такими кредитними договорами.

Вказане підтверджується й аналізом додаткових угод №3, 5 від 16.12.2016 та №3 від 01.12.2016 до кредитних договорів, якими, відповідно, замінено особу, що має право вимоги .

Також оцінюючи зміст договорів та додаткових угод компаній AGROPROSPERIS 2 LIMITED не містить зобов`язань з передання отриманих за кредитними договорами процентів третім особам.

При цьому, спрямування отриманих AGROPROSPERIS 2 LIMITED відсотків на викуп привілейованих акцій не свідчить, про те, що останнє не є кінцевим бенефіціаром .

Також, у пункті 32 листа компетентного органу Республіки Кіпр № 3.10.43.2/AV.216 P.822 від 18.01.2021 щодо компанії AGROPROSPERIS 2 LIMITED, зазначено, що отримані проценти не були передані далі, оскільки відсутні договірні або законні зобов`язання передавати отримані проценти іншій стороні. Компанія має повне право використовувати та користуватися отриманими проценти. Директори Компанії уповноважені здійснювати операції по рахунку, з контролем функції в офісі у Нью- Йорку.

У листі від 11.05.2023 №3.10.43.2/АV..268 Р 972 зазначено, що кредитний портфель переданий в якості статутного капіталу AGROPROSPERIS 2 LIMITED. При цьому, Амаріста не проводила переказів на користь останнього чи на користь інших осіб.

Також у листі від 18.06.2018 № TD 3.10.43.2/АV.150 Р.634 зазначено, що "ЕЙТІЕС АГРІБІЗНЕС ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД" є прямим одержувачем відсотків і немає жодних зобов`язань по їх передачі іншій стороні.

При цьому, наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й AGROPROSPERIS 2 LIMITED, не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг.

У постанові від 21.03.2018 у справі №803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.

В іншій постанові від 19.03.2025 у справі №560/8133/24 Верховний Суд аналізуючи подібні правовідносини, зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду цієї справи не довів, що АГРОПРОСПЕРІС 2 не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15%."

Положеннями частин першої, другої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів також зауважує, що повноваження щодо витребування, дослідження й аналізу первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, обов`язкових платежів, порушення інших вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з метою визначення сум грошових зобов`язань та штрафних санкцій, є дискреційними повноваженнями і виключною компетенцією останніх. Своєю чергою, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в справедливому, неупередженому та своєчасному вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, інакше було б порушено принцип поділу влади.

Отже, саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій (ст.ст. 19-1, 75, 85 ПК України) уповноважений отримувати від платників податків у порядку, визначеному законодавством, документи про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, за результатами аналізу яких реалізує компетенцію в частині визначення сум грошових зобов`язань у порядку, визначеному пунктом 54.3 статті 54 ПК України.

Натомість адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене за результатами означених заходів на предмет його відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що відповідач неодноразово вказує на пов`язаність осіб, як аргумент відсутності в AGROPROSPERIS 2 LIMITED статусу бенефіціарного власника доходу.

Така аргументація контролюючого органу є помилковою, оскільки наявність вітки корпоративної мережі жодним чином не свідчить про те, що створені компанії, зокрема й AGROPROSPERIS 2 LIMITED, - не є самостійними учасниками відповідного ринку послуг.

Структурування бізнес моделі груп компаній є виключною компетенцією акціонерів (бенефіціарів) такої групи. Податковий кодекс України не містить такої підстави для спростування статусу бенефіціарного власника доходу як наявність зв`язку між компаніями, наявність спільних бенефіціарів, пов`язаності компаній, структурування активів між компаніями тощо. Для встановлення наявності чи відсутності статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу пов`язаність осіб та корпоративна структура правового значення не має.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.06.2025 у справі №120/10439/24.

Колегія суддів вважає, що аргументи контролюючого органу, що нерезидент AGROPROSPERIS 2 LIMITED, Кіпр, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою та щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15% є необгрунтованими.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 29.03.2024 № 3433/18-28-23-14 є протиправним та підлягає скасуванню.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.10.2025 року у справі № 120/7999/24.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив помилкові висновки.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 року по справі № 480/5591/24, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.08.2025 по справі № 480/5591/24 скасувати.

Ухвалити постанову, якою за позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУХІВ-АГРОІНВЕСТ" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.03.2024 № 3433/18-28-23-14.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 11.12.25.