Справа № 120/14528/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 грудня 2025 р. Справа № 120/14528/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницького області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що позивач є батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Донька позивача визнана дитиною-інвалідом до настання шестирічного віку з діагнозом «неврит слухових нервів, приглухуватість ІІ-ІІІ ст."

11.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як батьку, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 73 від 18.08.23 у призначенні дострокової пенсії позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що при поданні заяви про призначення дострокової пенсії за віком заявник повідомив, що його дружина, ОСОБА_3 , отримувала пенсію за вислугу років. Оскільки мати особи з інвалідністю з дитинства використала право на призначення пенсії (не залежно від виду), для призначення пенсії з зниженням пенсійного віку батькові підстави відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також даною ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази та встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на позовну заяву, в якому представниця відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Також зазначає, що приймаючи рішення № 73 від 18.08.23 про відмову у призначенні дострокової пенсії позивачу Головне управління діяло в межах повноважень згідно з діючим законодавством.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області також подано відзив на позовну заяву, в якому представниця відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначає, що у разі смерті матері або позбавлення її батьківських прав при дотриманні батьком умов п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 йому призначається пенсія за віком після досягнення 55 років при стажі роботи 20 років. Позивач 11.08.2023 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком як батьку дитини з інвалідністю.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один з цих видів пенсії за її вибором. З огляду на те, що дружина ОСОБА_1 жива та використала право на призначення пенсії (незалежно від виду), а також інформація про позбавлення її батьківських прав на дитину відсутня, для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку батькові правові підстави відсутні.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01.12.1990.

Донька позивача визнана дитиною-інвалідом до настання шестирічного віку з діагнозом «неврит слухових нервів, приглухуватість ІІ- ІІІ ст.», що підтверджується довідкою № 9 від 15.08.2023, виданою КП «Іванівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Іванівської сільської ради.

11.08.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах як батьку, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 73 від 18.08.23, прийнятим за принципом екстериторіальності, у призначенні дострокової пенсії позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що при поданні заяви про призначення дострокової пенсії за віком заявник повідомив, що його дружина, ОСОБА_3 , отримувала пенсію за вислугу років. Оскільки мати особи з інвалідністю з дитинства використала право на призначення пенсії (не залежно від виду), для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку батькові підстави відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років. За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років.

Отже, матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей ( дитини ).

Судом встановлено, що донька позивача ОСОБА_2 визнана дитиною-інвалідом до настання шестирічного віку з діагнозом «неврит слухових нервів, приглухуватість ІІ- ІІІ ст.», що підтверджується довідкою № 9 від 15.08.2023, виданою КП «Іванівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Іванівської сільської ради.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що станом на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , досяг необхідного пенсійного віку ( 55 років) та у нього наявних необхідний страховий стаж більше 20 років (21 рік 05 місяців 25 днів).

При цьому, єдиною підставою для відмови у призначенні дострокової пенсії за віком позивачу як батьку особи з інвалідністю з дитинства, слугував той факт, що його дружина (матір дитини) одержувала пенсію за вислугу років, а тому, на думку пенсійного органу, вже скористалась більш раннім виходом на пенсію, тобто мати особи з інвалідністю з дитинства використала право на призначення пенсії (не залежно від виду), а тому для призначення пенсії з зниженням пенсійного віку батькові підстави відсутні.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Таким чином, отримання пенсії за вислугу років нерозривно пов`язане із здійснюваною особою трудовою діяльністю у спеціалізованих закладах, що дає їй право на призначення пенсії з більш раннього віку.

Як слідує з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , дружині позивача ОСОБА_3 та матері їхньої спільної доньки ОСОБА_2 у 2006 році була призначена пенсія за вислугу років як працівнику закладів охорони здоров`я, з якої в подальшому ОСОБА_3 перейшла на пенсію віком.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), за змістом абзацу четвертого підпункту 6 пункту 2.1 розділу II якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

-жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,

- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність;

- у разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону).

Встановлено, що у заяві про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV дружина позивача підтверджує, що за дитиною-інвалідом здійснював догляд ОСОБА_1 . Право на пенсію як мати дитини з інвалідністю вона не використовувала, оскільки отримувала пенсію за вислугу років, з якої в подальшому перейшла на пенсію за віком.

Таким чином, належними доказами підтверджується, що своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV, як мати дитини з інвалідністю, так і позивач, як її батько, не використали.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що є неприпустимим ставити у залежність право позивача на призначення дострокової пенсії за віком від реалізації права на пенсію за вислугу років його дружиною.

Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2013 року у справі №21-373а13.

У зазначеній справі колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, проаналізувавши аналогічні за змістом обставини, зазначила: «...Умови призначення пенсій батькові дитини-інваліда визначено в абзаці п`ятому пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV. З часу прийняття Закону №1058-IV ці умови змінювалися. Так, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (у редакції від 1 січня 2004 року) пунктом 5 Прикінцевих положень було передбачено, що у разі відсутності матері, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п`ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу. З 01 січня 2006 року Законом України від 03 листопада 2005 року №3058-IV «Про внесення зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності, до абзацу п`ятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV було внесено зміни, згідно з якими за вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини-інваліда здійснювалося батьком, йому призначається дострокова пенсія за віком, але не раніше ніж за п`ять років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 20 років страхового стажу. Отже, з 01 січня 2006 року матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивач є батьком ОСОБА_12 (народився НОМЕР_1 ), інваліда І групи з дитинства. Відповідно до висновку лікарсько-консультаційної комісії ОСОБА_12 перебував на обліку як інвалід дитинства з 1996 року. Дружина позивача ОСОБА_11 по досягненні 44 років у вересні 2005 року оформила пенсію на пільгових умовах за списком №1. Своє право на отримання пенсії з підстав, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, вона не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові - батькові дитини-інваліда, який здійснював виховання останньої. На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, абзацом п`ятим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено спеціальне суб`єктивне право батька (за вибором матері), як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства, якщо вона скористалася своїм правом і відмовилася від пенсії, передбаченою абзацом четвертим пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV».

Більше того ні Закон №1058-IV, ні Порядок №22-1 не визначають таку підставу для відмови у призначенні пенсії, як використання права на призначення пенсії дружиною (матір`ю особи з інвалідністю з дитинства).

Таким чином, оскільки дружина позивача (мати їх спільної дитини з інвалідністю) як особа з інвалідністю скористалася правом на свій соціальний захист шляхом отримання пенсії за вислугою років, а в подальшому пенсії за віком, це не може бути перешкодою для призначення дострокової пенсії за віком в порядку пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" батькові дитини.

Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області №73 від 18.08.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком як батьку, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, відповідно до підпункту 3 п. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є протиправним та порушує права позивача, оскільки позивач має право на соціальний захист, проте внаслідок відмови відповідача, позивач був позбавлений права на призначення та отримання пенсії.

Згідно з частинами 1-2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

При цьому суд враховує, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Дніпропетровській області, рішенням якого відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, відтак дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року в справі № 500/1216/23.

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи та відповідно до заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне з метою повного захисту порушених прав позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня подання ним заяви ( з 11.08.2023 р. ).

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420,00 грн.

Отже, при зверненні до суду з даним позовом позивач повинен був сплатити 1073,60 грн., однак згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 14.09.2023 позивачем сплачено 1074,00 грн.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №73 від 18.08.2023 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії як батьку, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як батьку, який виховав дитину з інвалідністю до досягнення нею шестирічного віку, з дня подання ним заяви ( з 11.08.2023 р. ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачений при звернені до суду судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (вул. Б.Хмельницького, 116, м. Дніпро, ),

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21100, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна