Справа № 333/7467/25
Суддя: Круглікова А. В.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7467/25
Провадження № 2-а/333/141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,

представника відповідача Малія О.М.

третьої особи ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за адміністративним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

до відповідача: Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

про зобов`язання внести зміни до постанови,

встановив:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_3 ) звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить зобов`язати Департамент патрульної поліції відповідно до ст. 297-3 КУпАП внести зміни до постанови серії 4АВ №06954300 від 18.08.2024 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та визначити суб`єктом правопорушення - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), який фактично керував транспортним засобом BMW X3, д.р.н. НОМЕР_3 в момент вчинення правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.08.2024 відносно неї складено постанову серії 4АВ №06954300 від 18.08.2024 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Цю постанову складено в м. Одеса, щодо перевищення швидкості на автомобілі BMW X3 д.н.з. НОМЕР_3 . В той день на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобілем керував ОСОБА_1 , якому стало відомо про надходження штрафу за повідомленням ресурсу polis.ua, що прийшло йому на мобільний номер телефону та сам сплатив штраф, оскільки керував автомобілем він. Вказану постанову позивачка не отримувала та про її наявність не знала до 29.07.2025. З метою отримання постанови ОСОБА_3 звернулась до Департаменту патрульної поліції з заявою від 29.07.2025 про отримання постанови, проте їй було відмовлено з посиланням на законодавство про захист персональних даних. 03.08.2025 позивачка звернулась до відповідача зі скаргою про скасування постанови, але отримала відмову у зв`язку зі сплатою штрафу ОСОБА_1 і повідомлення про те, що вказана постанова їй не направлялась. Постанова не набрала законної сили, а тому заява від 23.09.2024 ОСОБА_1 про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання квитанції про сплату штрафу, є підставою для внесення змін до постанови щодо винуватої особи з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . На підставі зазначеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 21.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

25.08.2025 від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на необґрунтованість й безпідставність позову, просили відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що постанова не надсилалася позивачеві у відповідності до частини сьомої статті 279-1 КУпАП, оскільки була виконана шляхом сплати 50% розмір штрафу протягом десяти днів з дня її винесення. Щодо не внесення змін відносно суб`єкта правопорушення, то зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу у встановлений строк. Отже, визначені законом підстави для звільнення від відповідальності особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, за вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі, відсутні.

22.09.2025 від третьої особи - ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення по суті позовної заяви, в яких зазначив, що 18.08.2024 на законних підставах ОСОБА_1 керував автомобілем BMW X3, д.р.н. НОМЕР_3 . 24.08.2024 йому на телефон надійшло повідомлення з е ресурсу polis.ua про наявність штрафу 170 грн. за перевищення швидкості у м. Одеса 18.08.2024, та оскільки він керував цим автомобілем цілий день, ОСОБА_1 перейшов за посиланням і сплатив штраф від свого імені. Факт вчинення правопорушення іншою особою, її добровільне визнання вини та своєчасна сплата штрафу, з урахуванням, що позивачка дізналась про існування постанови лише 29.07.2025, без знання її змісту, виключають відповідальність ОСОБА_2 та свідчать про відсутність правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності. Враховуючи викладене, просив задовольнити позов.

23.09.2025 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому позивачка просила суд стягнути на її користь понесені судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

23.09.2025 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому він просив стягнути на його користь понесені судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3 100 грн.

В судове засідання позивачка не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив в разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Третя особа - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, просив позов задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 18.08.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено постанову серії 4АВ №06954300, відповідно до якої 18.08.2024 о 10 год. 23 хв., за адресою: м. Одеса, пр.-т Небесної Сотні,4 зафіксовано транспортний засіб BMW X3 XDRIVE 20D д.н.з. НОМЕР_3 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 27 км/год., чим порушила п. 12.9. (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до квитанції № 0 від 24.08.2024 штраф в сумі 170 грн. був сплачений ОСОБА_1 .

23.09.2024 ОСОБА_1 подав до УПП в Одеській області заяву про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення якого відносно ОСОБА_5 складено постанову серії 4АВ №06954300 від 18.08.2024.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка зазначила, що нею штраф не сплачувався та постанова їй не направлялася, тому постанова серії 4АВ №06954300 від 18.08.2024, на момент звернення ОСОБА_1 з заявою про визнання правопорушення, не набрала законної сили.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 12 ПДР, а саме: пунктом 12.1 ПДР визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.9 б) ПДР, визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

За частиною першою статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з примітки, суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до частини другої статті 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 300-1 КУпАП у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення.

Суд звертає увагу, що позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Так, в ході судового розгляду, судом встановлено, що штраф сплачений ОСОБА_1 , а постанову складено відносно позивачки, яка є відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 КУпАП. Доказів оплати штрафу саме позивачкою до отримання копії постанови матеріали справи не містять, тому підстави вважати, що у відповідності до частини першої статті 300-1 КУпАП постанова нею виконана та відповідно набрала законної сили у день сплати штрафу відсутні. Доказів направлення вищевказаної постанови позивачці матеріали справи також не містять.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що позивачка постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності не отримувала, не знала про її наявність до 29.07.2025, не знайома з її змістом, а фактичний водій ОСОБА_1 визнав свою вину, сплатив штраф протягом десяти днів з дня вчинення правопорушення та звернувся до уповноваженого органу із заявою про визнання правопорушення, суд вважає, що заява подана ОСОБА_1 у межах строку, встановленого статтею 279-3 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів, що у відповідності до частини першої статті 300-1 КУпАП штраф в розмірі 50% був сплачений відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу позивачкою та направлення постанови такій особі у порядку визначеному законом, тобто наявності правових підстав набрання постановою законної сили, натомість матеріалами справи підтверджено, що штраф сплачено саме ОСОБА_1 , який не є відповідальною особою відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП.

Таким чином, факт вчинення правопорушення іншою особою, її добровільне визнання вини та своєчасна сплата штрафу, у поєднанні з тим, що позивачка дізналася про існування постанови лише - 29.07.2025, виключають її відповідальність та свідчать про відсутність правових підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню у найбільш ефективний спосіб, тобто шляхом зобов`язання відповідача внести зміни до оскаржуваної постанови у відповідності до вимог статті 279-3 КУпАП.

У зв`язку з викладеним позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

За змістом ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 11 ст. 139 КАС України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Позивачка та третя особа просять суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу адвоката та на підтвердження заявлених вимог надали суд: договір №213/1 про надання правничої допомоги від 01.08.2025, акт наданих послуг №1 до договору №213/1 про надання правничої допомоги від 01.08.2025, договір №213/2 про надання правничої допомоги від 21.08.2025, акт наданих послуг №1 до договору №213/2 про надання правничої допомоги від 21.08.2025.

Враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає обґрунтованими та задовольняються вимоги позивача та третьої особи про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн., пов`язаних із розглядом справи на користь кожного. У задоволенні іншої частини вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом відмовляється.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241-244, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції (, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) відповідно до ст. 297-3 КУпАП внести зміни до постанови серії 4АВ № 06954300 від 18.08.2024 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та визначити суб`єктом правопорушення - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), який фактично керував транспортним засобом BMW X3, д.р.н. НОМЕР_3 в момент вчинення правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору, 1000 (одну тисячу) грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) - 1000 (одну тисячу) грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова