Справа № 766/10253/25
Суддя: Шестакова Я. В.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2025 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Шестакова Я.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Шевченко І.Ю. звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 5047409 від 23.06.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.06.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він, керуючи автомобілем AUDI по об`їздній дорозі м. Одеса, не пред`явив водійське посвідчення та реєстраційні документи на транспортний засіб чим порушив п.2.4.а ПДР. На нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки відповідачем не надано доказів порушення позивачем правил ПДР та на думку позивача він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не пояснить, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.07.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки доводи позивача не спростовують факту порушення ним правил дорожнього руху. Стороною відповідача надано відеозаписи, котрі підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Від позивача відповіді на відзив не надійшло.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5047409 від 23.06.2025 року, винесеною інспектором взводу 7 роти 2 батальйону Управління Патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Трочинським Є.О. вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 23.06.2025 року об 09:03 год. керував автомобілем «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 який зареєстровано в іншій країні, в населеному пункті Одеса, дорога об`їзна, при розгляді справи не пред`явив водійське посвідчення та реєстраційні документи на транспортний засіб чим порушив п.2.4.а, 2.16, 2.1 ПДР.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо заст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення(зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Позивач у своїй позовній заяві оскаржує обставини, встановлені інспектором поліції про порушення ним Правил дорожнього руху та, як наслідок, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року №2102-IХ, в Україні введено воєнний стан.

На Національну поліцію, як орган державної влади, покладено додаткові повноваження передбачені частиною другою статті 24 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно пункту 7 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України від 12.05.2015 № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Згідно пункту 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2021 року № 1456, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі:

- порушення водієм ПДР;

- якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

- ??якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об?єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

- ??якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; ??

- необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; ??

- необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; ??

- необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; ??

- якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

- ??порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

- проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в?їзду-виїзду.

Пункт 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 визначено право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Транспортний засіб «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 було зупинено на мобільному блокпосту розташований в Одеській області, м. Одеса, дорога Об?їзна.

Блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в?їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Оскільки водій керував транспортним засобом з зареєстрованим в іншій країні, враховуючи діючий воєнний стан, було достатньо підстав для проведення перевірки його транспортного засобу.

З матеріалів відеозапису №471511 вбачається, що водію було запропоновано відчинити багажник та задні дверцята транспортного засобу, на що ОСОБА_1 відмовився посилаючись на його незаконну зупинку. Водію ОСОБА_1 було повідомлено, що він керує транспортним засобом зареєстрованим в іншій країні, що також відповідно до пункту 10 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» було підставою його зупинки, тому йому необхідно пред?явити документи, що підтверджують відповідне право керування таким транспортним засобом (10:15 хв. відеозапису). Інспектор поліції попросив водія пред?явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що водій також відмовився та не пред?явив вказані документи, після цього водію було повідомлено, що відносно нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення на що ОСОБА_1 повідомив, що буде її оскаржувати у суді. До цього, як йому було повідомлено про те, що буде складено постанову про адміністративне правопорушення і після цього повідомлення жодних клопотань не заявляв.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред?явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред?явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов?язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п?яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред?явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Позивач не заперечує та сам же підтверджує в позовній заяві, що за кермом транспортного засобу «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 під час руху знаходився саме він.

Відповідно до п.п. «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1., а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; г) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов?язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Вказані норми визначають безумовний обов?язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред?явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов?язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов?язаний пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

3 відеозаписів, які надаються до матеріалів справи також вбачається, що під час ознайомлення старшим лейтенантом поліції Трочинським Є. водія ОСОБА_1 з його правами останній запитав у поліцейського чи може він надати пояснення з приводу вказаної події, на що старший лейтенант поліції ОСОБА_3 відповів, що може, на що водій ОСОБА_1 попросив зазначити в постанові, на які портативні відеореєстратори фіксується їх спілкування. Після чого, водій ОСОБА_1 більше не заявляв старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 будь яких вимог щодо надання можливості скористатися своїми правами. Поліцейський займався формуванням змісту постанови. Після чого, водій ОСОБА_1 просив у лейтенанта поліції ОСОБА_5 аркуш паперу. Отримавши його, останній розпочав щось нотувати та знову уточнив на які портативні відеореєстрари фіксується їх спілкування, отримавши відповідь у вигляді номерів портативних відеореєстраторів, продовжив писати на аркуші. Після роздрукування постанови старший лейтенант поліції ОСОБА_3 почав ознайомлювати водія із змістом вказаної постанови. Водій надав старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 аркуш паперу в якому він писав. Інспектор поліції Трочинський Є. ознайомившись із змістом написаного водієм, залишив свою відмітку в аркуші та повернув аркуш водію, так як заперечення надано працівникам патрульної поліції вже після закінчення розгляду справи та винесення постанови серії ЕНА №5047409, у зв?язку з чим, інспектором було його відхилено. Після чого, водій ознайомився із змістом винесеної постанови, про що поставив відповідні підписи та отримав її копію. Окрім того, ОСОБА_1 було роз?яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз?яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Також, на зворотному боці оскаржуваної постанови містяться положення ст. ст. 55. 56, 59,63 Конституції України, ст. 268, 307, 308 КУпАП.

Таким чином, дана постанова була винесена з урахування всіх вимог передбачених ст. 283 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій суб`єкта владних повноважень та наявність правових підстав для зобов`язання останнього вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз зазначених норм права та встановлені обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною, постанова винесена з дотриманням вимог встановлених КУпАП, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.12.2025 року

СуддяЯ. В. Шестакова