Справа № 465/9750/25
Суддя: Гулієва М. І.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/9750/25
Провадження 2-а/465/286/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді Гулієвої М. І.

за участі секретаря судового засідання Столярської Ю. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 5981570 від 21.10.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2025 року інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Крупою Романом Петровичем, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожного руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5981570. Даною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпА, та накладено адміністративне стягнення - попередження. Згідно оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції було начебто встановлено, що 21.10.2025 року він керував автомобілем в час дії комендантської години та перед виїздом не забезпечив технічну справність транспортного засобу, у якого не горіла одна лампа підсвітки заднього номерного знаку, чим начебто, порушив п. 2.3.а. ПДР. Вказує на те, що покликання інспектора на те, що «не горіла одна лампа підсвітки» не доводить усвідомленого порушення вимог ПДР. Якщо водій не знав і не міг знати про несправність (відсутні індикатори, несправність виникла раптово), відсутня вина як обов`язковий елемент складу. Більше того, для наявності події правопорушення потрібно встановити не лише «негоріння однієї лампи», а саме відсутність належного освітлення номерного знаку як результат, що унеможливлює його видимість/ідентифікацію згідно з ПДР. Чого представниками поліції зроблено не було. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова серії ЕНА № 5981570 від 21.10.2025 підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора поліції фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії 5981570 від 21.10.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді попередження,а провадження у справі-закрити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.11.25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача Управління патрульної поліції ДПП в Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що 21.10.2025 року близько 03:24 год. інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Крупою Романом Петровичем під час патрулювання у м. Львові по вул. Окружна, 64, було виявлено транспортний засіб марки VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Вказаний ТЗ мав технічну несправність, а саме - неналежне освітлення заднього номерного знаку. Дана подія була зафіксована Інспектором на портативний відеореєстратор, що є невід`ємним доказом у цій справі. Аналіз відеозапису з відеореєстратора встановлює чітку та послідовну картину порушення позивачем правил ПДР України. За результатом розгляду справи Інспектор дійшов висновку, що Позивач, керуючи ТЗ із зазначеною технічною несправністю, порушив вимоги п. 2.3.а Правил дорожнього руху України та виніс оскаржувану постанову, якою притягнув Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав стягнення у виді попередження. Відповідач вважає, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесеною з дотриманням усіх норм матеріального та процесуального права, а доводи позивача є хибними та спрямованими на уникнення відповідальності. До відзиву додано оптичний диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора з місця зупинки. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача просив розглянути справу без його участі, в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявних у справі доказів без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 125 КУпАП.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні.

У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії (Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 вересня 2006 р. у справі № К-7375/06).

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 5981570 від 21.10.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді попередження.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 21.10.2025 об 03:24:36 у м. Львів по вул. Окружна, 64 керував автомобілем в час дії комендантської години та перед виїздом не забезпечив технічну справність транспортного засобу, у якого не горіла одна лампа підсвітки заднього номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2. 3 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 125 КУпАП.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою поліцейського, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування цієї постанови.

Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі статтею 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що саме на суб`єкта владних повноважень у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 5, п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 21.12.2021 № 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам, зокрема, Національної поліції; уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Відповідно до п. 2.3 «а» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

З наданого відповідачем відеозапису «clip-0. mp4» із нагрудного реєстратора поліцейського вбачається, що в автомобілі марки VOLVO V50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час його огляду у присутності позивача, чітко та беззаперечно зафіксовано, що на транспортному засобі, яким керував позивач, не горить одна лампочка підсвітки заднього номерного знаку.

Після цього ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, вимоги статті 63 Конституції України, право на оскарження постанови.

Крім того впродовж всього часу фіксації відеозапису, позивач не заперечував факт, що не горить одна лампочка підсвітки заднього номерного знаку на транспортному засобі.

Суд звертає увагу, що позивач під час розгляду поліцейським відносно нього справи про адміністративне правопорушення не висловлював заперечень щодо суті порушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, вчинення якого йому ставилося у провину, а також не заявлялв інспектору патрульної поліції про бажання скористатись правовою допомогою або інших клопотань.

Відповідно до ст. 252 КУпАП інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3 "а" ПДР України.

Позивачем не надано доказів на обгрунтування заявлених позовних вимог.

Частина 3 ст. 286 КАС України передбачає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає недоведеними підстави для скасування постанови серії ЕНА № 5981570 від 21.10.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді попередження за ст. 125 КУпАП, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 9, 72, 77, 80, 90, 132, 134-139, 241-246, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Львівській області , юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького, буд.19, .

Cуддя М. І. Гулієва