Справа № 320/1764/25
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Київ № 320/1764/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ»

до Енергетичної митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» (далі по тексту - позивач) звернулося з позовом до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці Державної митної служби України (далі по тексту - відповідач) про:

визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 903020/2024/000009/1 від 23.01.2024 року;

визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000048 від 23.01.2024р.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що митним органом не дотримано процедури перевірки числового значення митної вартості, що призвело до необґрунтованого коригування митної вартості за контрактом. Позивач наголошує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем не зазначено ні щодо обставин, які унеможливили перевірку митної вартості на підставі первинно поданих позивачем документів разом з митною декларацією, які конкретні складові митної вартості є не підтвердженими, а також не вказано конкретну складову митної вартості електричної енергії, що була поставлена відповідно до щомісячної угоди на постачання. Також позивач стверджує, що ним було подано всі наявні у нього додаткові документи на запит митного органу та детальні пояснення.

При цьому, позивач наголошує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не наведено конкретних обставин, які б викликали сумніви в заявленій митній вартості товарів та її складові, які не підтверджені поданими декларантом документами.

Одночасно позивач зазначає, що в рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено лише реквізити митної декларації, на підставі, якої відповідачем було застосовано резервний метод, проте з такої інформації не можливо встановити характеристику товару, комерційні умови його поставки тощо. Також товариство наголошує, що при визначенні ціни на електричну енергію ним було застосовано принцип «витягнутої руки», оскільки зовнішньоекономічний договір, укладений ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» з D.TRADING INTERNATIONAL SA містить ознаки контрольованої операції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2025р. суддею Жуковою Є.О., відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представником відповідача, 06.02.2025р. через систему «Електронний cуд» подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про правомірність спірних рішень та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема з тих підстав, що між позивачем та продавцем - D.TRADING INTERNATIONAL SA наявний взаємозв`язок, оскільки такі є пов`язаними особами. Відповідно до АСМО «Інспектор» митне оформлення товару «електроенергія», країна походження Словаччина, за першим (основним) методом. Енергетична митниця стверджує, що саме з метою забезпечення перевірки (контролю) визначення декларантом митної вартості товару митним органом було направлено товариству відповідний запит, однак останнім запитувані документи надано не в повному обсязі. Тобто позивачем не усунуто виявлені розбіжності, що фактично і стало підставою для коригування митної вартості товару (електричної енергії).

13.02.2025р. через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить опису будь яких обставин, які унеможливили перевірку митної вартості товару (електричної енергії) на підставі поданих документів разом із митною декларацією; щодо складових митної вартості товару, які є непідтвердженими, а також, яку складову митної вартості буде підтверджено у випадку подання додатково витребуваних документів, крім того, вказує про відсутність в рішенні про коригування митної вартості інформації щодо товару, митна вартість якого була взята за основу при коригуванні митної вартості електричної енергії, яка була поставлена позивачем у грудні 2023 року на напрямку Словаччина Україна, що, на думку позивача, свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення ст.ст.54, 55 Митного кодексу, наполягає на задоволенні позовних вимог.

18.02.2025р. через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до тексту якої зазначено наступне. В повідомленнях декларанту та 33 графі рішення 9 чітко визначено з посиланням на нормативно правові акти, які сумніви виникли у посадової особи митниці під час здійснення митного контролю та які додаткові документи необхідно подати. Інформація, яка міститься в митних деклараціях, є інформацією з обмеженим доступом відповідно до ст.11 Митного кодексу України, а тому митний орган не має права подавати разом з відзивом митні декларації для порівняння, без згоди третіх осіб або вимоги суду. В повідомленні декларанту посадовою особою митниці зазначалось про здійснення аналізу інших зовнішньоекономічних операцій. Позивачем не надано жодного аргумента, у зв`язку з чим ціна спірного товару становить 0, 06226 ЄВРО/1 кВт*год, а при покупці того ж товару з непов`язаним покупцем 0,092 ЄВРО/1 кВт*год, та зауважує, що твердження щодо того, що ціна на одиницю товару могла бути зумовлена різним походженням такої електричної енергії не є належним доказом в розумінні норм КАС України відсутності впливу взаємозв`язку.

Ухвалою суду від 04.03.2025р залишено заяву представника Енергетичної митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін - без задоволення.

21 жовтня 2025р. представником позивача подано клопотання про пришвидшення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Між D.TRADING INTERNATIONAL SA та ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» укладено рамковий контракт на постачання електроенергії № 2-3-2021/1061 від 28.12.2021р., відповідно до якого продавець зобов`язується поставляти (продавати), а покупець зобов`язується прийняти (купувати) електроенергію з Угорщини та/або Словаччини та/або Румунії на умовах DAF кордон України для цілей подальшої поставки в південно західній частині Об`єднаної енергетичної системи України, так званому «Острові Бурштинської ТЕС» відповідно до умов офіційних правил інтерпретації торгових термінів Міжнародної торгової палати (МТП) Інкотермс (редакція 2000 року, публікація Міжнародної торгової палати №560) у період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2024 року включно, частинами, в обсязі 632 400 000 кВт/г на місяць.

Згідно з пунктом 1.2 Розділу 1 Контракту покупець купує електроенергію в цілях оптової та/або роздрібної торгівлі.

Пунктом 2.1 Розділу 2 Контракту визначено, що обсяг, ціна та інші можливі узгоджені елементи постачання електроенергії, яку Продавець поставляє (продає) Покупцеві за цим контрактом, визначається шляхом підписання Щомісячних угод на постачання за формою, наведеною в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до пункту 2.2 Розділу 2 Контракту орієнтовна ціна електроенергії, що постачається продавцем покупцю, відповідно до пункту 1.1 контракту визначається тільки в цілях митного оформлення електроенергії продавцем на території України та приймається рівною 45 євро за 1 МВтг (або еквівалент в доларах США з перерахунку за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання контракту). Вище зазначена ціна використовується продавцем тільки для цілей митного оформлення електроенергії продавцем на території України. Незважаючи на зазначене вище ціна електроенергії, що планується постачатися продавцем покупцю, повинна бути остаточно визначена та взаємно погоджена сторонами в Щомісячних угодах на постачання.

Згідно з пунктом 2.3 Розділу 2 Контракту, ціна електроенергії за Контрактом розуміється на умовах DAF кордон Україна.

Пункт постачання за цим контрактом має бути на кордоні (DAF Incoterms редакція 2000 року, публікація МТП № 560) між Україною та (і) Румунією на ЛЕП 400 кВ Мукачеве-Рошіорь, та/або (іі) Словаччиною на ЛЕП 400 кВ Мукачеве Велке Капушани та/або (ііі) Угорщиною на ЛЕП 750 кВ Західноукраїнська-Альбертиша, та ЛЕП 220 кВ Мукачеве-Кішварда, та ЛЕП 220 кВ Мукачеве-Тісалек.

29.11.2023р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» в порядку ч.4 ст.260 МК України та п.21, 26 Постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 21.05.2012р., було подано періодичну митну декларацію № 23UA43U3.

15.12.2023р. між D.TRADING INTERNATIONAL SA та ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» укладено Щомісячну угоду на грудень 2023 року, за якою позивачу повинна була поставитися електрична енергія загальним обсягом 32 640 000 кВт*год, ціною за 1 кВт* год, 0,05 Євро/кВт*год, загальною вартістю 1632000,00 євро у період з 01.12.2023р. по 31.12.2023р. (напрямок постачання з Словаччини до України).

31.12.2023р. D.TRADING INTERNATIONAL SA було фактично поставлено за Контрактом електричну енергію загальним обсягом 31 135 000 кВт*год, за ціною за 1 кВТ*год 0,06226 Євро, а позивачем було сплачену загальну вартість поставленої електроенергії у розмірі 1 938 465,10 Євро.

З метою підтвердження заявленої ситної вартості товару, що був поставлений згідно Щомісячної угоди, позивачем подано до Енергетичної митниці наступні документи:

- контракт;

- щомісячну угоду;

- доповнення №1 від 31.12.2023 до Щомісячної угоди;

- графік поставки електричної енергії згідно Щомісячної угоди;

- додаткові угоди № 1-3 до Контракту;

- акт прийому передачі;

- рахунок фактуру від 31.12.2023р. №159729, виставлений постачальником позивачу згідно Щомісячної угоди;

- лист на відповідача №01-01/12328 від 12.01.2024р. з обґрунтуванням заявленої митної вартості електричної енергії, поставленої згідно Щомісячної угоди;

- біржові котирування на енергетичній біржі ОКТЕ a.s.в години та дні, в які здійснювалося постачання електричної енергії згідно графіку постачання до Щомісячної угоди; Документи, що підтверджують оплату D.TRADING INTERNATIONAL SA у грудні 2023р., придбаного в системного оператора Словаччини ОКТЕ a.s. фізичного права на передачу.

Позивачем, на додатковий запит Енергетичної митниці в порядку ч.3 ст.53 МК України, щодо підтвердження заявленої митної вартості електричної енергії, поставленої згідно Щомісячної угоди, додатково надано:

- договір №2022-13-096 між енергетичною біржою ОКТЕ a.s. та D.TRADING INTERNATIONAL SA;

- щоденне підтвердження обсягів та цін закупівлі електричної енергії з 16.12.2023р. по 31.12.2023р. (крім 30.12.2023р.) D.TRADING INTERNATIONAL SA на ОКТЕ a.s у грудні 2023р.;

- виписку з банку D.TRADING INTERNATIONAL SA по оплаті рахунків електричної біржі ОКТЕ a.s, щодо закупівлі електроенергії компанією D.TRADING INTERNATIONAL SA на ОКТЕ a.s у грудні 2023р. (Bank Polski).

За результатами розгляду наданих декларантом документів, Енергетичною митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2024р. №UA903020/2024/00009/1, яким скориговано митну вартість товару з загальної митної вартості товарів, визначеної декларантом (далі по тексту - спірне рішення)

В графі 33 спірного рішення, серед іншого зазначено наступне:

«в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до частини п`ятої статті 54, частин першої і четвертої статті 337, статті 320 Митного кодексу України встановлено, що декларантом не підтверджено числові значення складових митної вартості заявленого товару та відсутні відомості, щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженої ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей, щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Разом з тим, за наявною у митного органу інформацією D.TRADING INTERNATIONAL SA (продавець) і ТОВ «Д.ТРЕЙДІНГ» (покупець) є пов`язаними особами».

Крім цього Енергетичною митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000048 від 23.01.2024р.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ», не погоджуючись зі спірними рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 1 Митного кодексу України (далі по тексту МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з пунктами 23-24 частини 1 статті 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 МК України, регламентовано, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За правилами, визначеними положеннями частин 1-2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частиною 3 статі 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також положеннями частин 4-6 статті 53 МК України, передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За правилами, визначеними в пунктах 1-2 частини 5 статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Разом з цим згідно з частиною 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Частиною 1 статті 58 МК України, встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Суд зауважує, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 25 листопада 2020 року у справі №1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі №804/14964/15, від 02 травня 2024 року у справі № 520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосуються тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Між тим Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постановах від 12.03.2019 у справі 826/2313/16, від 13.06.2019 у справі 820/6315/15, що вимоги частини 3 та 4 статті 53 та частини 2 статті 58 МК України, зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які конкретні документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як слідує з матеріалів справи митний орган, за результатами поданих декларантом (позивачем) документів для митного оформлення направив повідомлення про необхідність надання останнім додаткових документів, в порядку частини 3 статті 53 МК України.

Аналізуючи наведене, суд погоджується з відповідачем стосовно наявності у останнього права на здійснення дій з метою перевірки достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, та застосовувати у своїй діяльності автоматизовану систему управління ризиками.

Проте, таке право не позбавляє митний орган, застосовуючи положення частини 3 статті 53 МК України, зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з цим, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

За змістом частини 12 статті 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Відповідно до частин 13-15 статті 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ч.ч. 16, 17 статті 58 МК України).

Згідно з статтею 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року вказано, що для цілей цієї Угоди особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.

Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під зазначені критерії.

Згідно з пунктом 2а статті 1 вказаної Угоди під час визначення того, чи є контрактна вартість прийнятною для цілей пункту 1, те, що покупець і продавець пов`язані між собою в рамках змісту статті 15, саме по собі не є підставою вважати контрактну вартість неприйнятною. У такому разі повинні бути вивчені обставини навколо продажу й контрактну вартість повинно бути прийнято за умови, що ці відносини не вплинули на ціну. Якщо з урахуванням інформації, наданої імпортером або отриманої іншим чином, митна адміністрація має підстави вважати, що відносини вплинули на ціну, вона повинна повідомити свої аргументи імпортеру, а імпортеру повинно бути надано обґрунтована можливість для відповіді. Якщо імпортер того вимагає, це повідомлення аргументів повинно бути надано в письмовому вигляді.

Відповідно до частини 18 статті 58 МК України при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Зміст наведених правових норм в сукупності з положеннями статті 53 МК України, свідчать про наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

З матеріалів справи слідує, що спірне рішення не містить обґрунтування наявності будь-якого впливу взаємопов`язаності покупця та продавця на заявлену митну вартість товару.

При цьому, виявлення в ході проведення митного контролю з будь-якого ресурсу продажу товару, тотожного заявленому до митного оформлення, за іншою ціною, ніж заявлена митна вартість, не є безумовною підставою для визнання недостовірними та неправдивими відомостей щодо митної вартості товару та відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Слід зауважити, що навіть за умови обґрунтованого встановлення митним органом різниці в ціні, вказане свідчить лише про наявність підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари.

У зв`язку з цим, суд наголошує, що в силу приписів частини 13 статті 58 МК України митний орган не надав письмових обґрунтувань про наявність впливу пов`язаності продавця та покупця на визначення митної вартості товару.

Недотримання вказаної норми, в свою чергу, призводить до відсутності у декларанта можливості подати відповідь та докази відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну.

Тобто, відповідач при запитуванні додаткових документів та при прийнятті оскаржуваного рішення з цієї позиції, в обхід встановленого законом порядку, відразу ж констатував про наявність впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну оцінюваних товарів.

Натомість, в силу частини 14 статті 58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині 12 статті 58 МК України цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, лежить на митному органі.

Наведене кореспондуються з приписами частини 4 статті 53 МК України, які надають право органу доходів і зборів вимагати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, та відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, але не виключно, у постановах від 21.08.2018 у справі №814/336/15 (провадження №К/9901/3501/18), від 31.01.2018 №813/7272/13-а (провадження №К/9901/3036/18).

При цьому варто зауважити, що частина п`ятнадцята статті 58 МК України передбачає, що декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Проте необхідно підкреслити, що наведене положення закріплює за декларантом право, а не обов`язок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 826/4829/16, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17.

Суд звертає увагу, що відповідач на противагу окресленим висновкам посилається, серед іншого на постанову Верховного Суду від 17.12.2023 у справі № 826/1857/16.

Разом з цим у вказаній справі № 826/1857/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №826/1857/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З аналогічний підстав не можуть бути взяті до уваги і посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 28.02.2020 у справі № 825/3763/15-а, від 04.12.2018 у справі № 825/1973/17, від 14.11.2019 у справі №825/3799/15-а, від 05.02.2019 у справі №826/1496/14, від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16.

Беручи до уваги викладене, суд погоджується із твердженнями позивача, що Енергетичною митницею, жодним чином необґрунтовано вплив відносин пов`язаності між позивачем та компанією нерезидентом на митну вартість товарів (електричної енергії), обмежившись виключно наявністю такого впливу, проте без його підтвердження належними та допустимими доказами.

З приводу визначеної позивачем ціни на електричну енергію та й відповідно заперечень та доводів сторін щодо окресленого, суд зауважує про таке.

Суд зазначає, що митна вартість електроенергії поставленої відповідно до Щомісячної угоди, визначена позивачем у митній декларації, за основним методом складає 0,6226 євро 1 кВт*год., відкоригована відповідачем за резервним методом та складає 0,0646063 євро/1кВт*год.

Підставою для коригування, відповідач зазначив взаємопов`язаність покупця та продавця за Контрактом.

Суд на такі посилання відповідача, зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 39.2.1.1 (б) підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів.

Згідно з підпунктами 39.1.1, 39.1.2 пункту 39.1 статті 39 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу "витягнутої руки" (об`єкта оподаткування - у випадках, якщо застосування принципу "витягнутої руки" передбачено цим Кодексом або міжнародними договорами).

Обсяг оподатковуваного прибутку (об`єкта оподаткування), отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу "витягнутої руки", якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.

Відповідно до підпунктів 39.3.6.1, 39.3.6.2 підпункту 39.3.6 пункту 39.3 статті 39 ПК України, метод чистого прибутку полягає у порівнянні відповідного фінансового показника рентабельності у контрольованій операції (чистого прибутку на основі відповідної бази (витрати, продаж, активи) або показника рентабельності операційних витрат) з відповідним показником рентабельності у зіставній (зіставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях).

Метод чистого прибутку використовується, зокрема, у разі відсутності або недостатності інформації, на підставі якої можна обґрунтовано зробити висновок про достатній рівень зіставності умов контрольованої операції з умовами зіставної (зіставних) неконтрольованої (неконтрольованих) операції (операцій) під час використання методів, визначених підпунктами 39.3.3-39.3.5 пункту 39.3 цієї статті.

За правилами, визначеними в підпункту 39.3.2.5 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України, під час визначення рівня рентабельності контрольованих операцій можуть бути використані фінансові показники, які забезпечують встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", зокрема, але не виключно:

а) валова рентабельність, що визначається як відношення валового прибутку до чистого доходу (виручки) від реалізації товарів (робіт, послуг), розрахованого без урахування акцизного податку, мита, податку на додану вартість, інших податків та зборів;

б) валова рентабельність собівартості, що визначається як відношення валового прибутку до собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг);

в) чиста рентабельність, що визначається як відношення прибутку від операційної діяльності до чистого доходу (виручки) від реалізації товарів (робіт, послуг), розрахованого без урахування акцизного податку, мита, податку на додану вартість, інших податків та зборів;

г) чиста рентабельність витрат, що визначається як відношення прибутку від операційної діяльності до суми собівартості реалізованих товарів (робіт, послуг) та операційних витрат (адміністративних витрат, витрат на збут та інших), пов`язаних з реалізацією товарів (робіт, послуг);

ґ) рентабельність операційних витрат, що визначається як відношення валового прибутку до операційних витрат (адміністративних витрат, витрат на збут та інших), пов`язаних з реалізацією товарів (робіт, послуг);

д) рентабельність активів, що визначається як відношення прибутку від операційної діяльності до поточної ринкової вартості необоротних та оборотних активів (крім поточних фінансових інвестицій і грошових коштів та їх еквівалентів), що прямо або опосередковано використовуються у контрольованій операції. У разі відсутності необхідної інформації про поточну ринкову вартість активів рентабельність активів може визначатися на основі даних бухгалтерської звітності;

е) рентабельність капіталу, що визначається як відношення прибутку від операційної діяльності до капіталу (сума необоротних та оборотних активів, крім поточних фінансових інвестицій і грошових коштів та їх еквівалентів, крім поточних зобов`язань).

Відповідно до підпункту 39.3.2.2, 39.3.2.3 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 статті 39 ПК України, якщо під час застосування методів трансфертного ціноутворення порівняння ціни або рентабельності в контрольованій операції проводиться з цінами або показниками рентабельності кількох зіставних неконтрольованих операцій або юридичних осіб, які не здійснюють операції з пов`язаними особами, обов`язково використовується діапазон цін (рентабельності).

Якщо ціна в контрольованій операції або відповідний показник рентабельності контрольованої операції перебуває:

в межах діапазону, вважається, що умови контрольованої операції відповідають принципу "витягнутої руки";

поза межами діапазону цін (рентабельності), розрахунок податкових зобов`язань платника податків у контрольованій операції проводиться відповідно до ціни (показника рентабельності), яка (який) дорівнює значенню медіани такого діапазону (крім випадків проведення платниками податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 цієї статті).

Порядок розрахунку діапазону цін (рентабельності) та медіани діапазону цін (рентабельності) затверджується Кабінетом Міністрів України.

Застосування для цілей оподаткування медіани діапазону цін (рентабельності) здійснюється за умови, що це не призведе до зменшення суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

В силу вимог підпункту 39.3.2.8. пункту 39.3.2. пункту 39.3 статті 39 ПК України, під час визначення діапазону рентабельності використовується:

інформація про зіставні неконтрольовані операції згідно з підпунктом "а" підпункту 39.5.3.1 підпункту 39.5.3 пункту 39.5 цієї статті, здійснені протягом звітного (податкового) періоду (року), в якому здійснена контрольована операція; або

інформація про зіставних юридичних осіб на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності, згідно з підпунктом "б" підпункту 39.5.3.1 підпункту 39.5.3 пункту 39.5 цієї статті за звітний (податковий) період (рік), у якому здійснена контрольована операція, або за декілька податкових періодів (років).

Під час використання декількох податкових періодів (років) розраховується середньозважене значення показника рентабельності для зіставної особи.

Порядок визначення середньозваженого значення показника рентабельності визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в розрізі положень підпункту 39.3.2.9 підпункту 39.3.2 пункту 39.3 ПК України інформація про зіставних юридичних осіб для розрахунку фінансових показників, зазначених у підпункті 39.3.2.5 цього підпункту, використовується у разі одночасного дотримання таких умов:

1) якщо зіставна юридична особа проводить діяльність, зіставну з діяльністю сторони контрольованої операції, що досліджується, та виконує зіставні функції, пов`язані з такою діяльністю. Зіставлення діяльності визначається, зокрема, але не виключно, з урахуванням видів економічної діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010, а також міжнародними класифікаторами;

2) якщо зіставна юридична особа не має збитків за даними бухгалтерської (фінансової) звітності більш ніж в одному звітному періоді у періодах, які використовуються для розрахунку відповідних фінансових показників;

3) якщо зіставна юридична особа не володіє прямо та/або опосередковано корпоративними правами іншої юридичної особи з часткою такої участі у розмірі 25 і більше відсотків та/або не має як учасника (акціонера) юридичну особу з часткою прямої (опосередкованої) участі у розмірі 25 і більше відсотків.

Аналізуючи викладене, суд звертає увагу на те, що зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг між пов`язаними особами є контрольованими операціями в розумінні ПК України.

Отже, господарські операції позивача з його контрагентом нерезидентом є контрольованими, що не заперечувалось товариством. Відтак, при визначенні ціни за Контрактом, з урахуванням Додаткових угод, укладених до нього, у тому числі Щомісячної угоди має бути застосований принцип «витягнутої руки».

Так, чиста рентабельність позивача в контрольованій операції становить 1,61 %, що перебуває у межах відповідного ринкового діапазону рентабельності (від 1,01% до 3,92 %).

Суд наголошує, що під час вирішення спору по суті не ставиться під сумнів посилання відповідача, що митна вартість визначається виключно на підставі положень МК України, проте, суд наголошує, що в даному випадку «ціна Контракту» і є митною вартістю. Своєю чергою, ціна Контракту має враховувати принцип «витягнутої руки», тобто показник чистої рентабельності.

Суд наголошує, що заперечуючи щодо визначеної позивачем митної вартості товару, зокрема деталізованої у згаданому розрахунку, Енергетичною митницею не надано до суду жодних належних та достатніх доказів задля спростування останнього.

Між тим при вирішенні даного спору по суті слід звернути увагу на те, що митний орган, вказуючи про фактичне заниження позивачем митної вартості під час розгляду справи, в спірному рішенні використав числові значення митної вартості товару, оформленого за МД від 12.01.2024р. №24UA38U0.

Відповідно до частини 8 статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) (ч. 1 ст.64 МК України).

Згідно з частиною 3 статті 64 МК України, митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів за другорядним методом (резервний), митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, що є порушенням вимог МК України

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, тому такий підхід для формування оскаржуваного рішення прямо суперечать наведеним вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування.

Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 19.09.2022 у справі № 1.380.2019.004890, від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Крім цього, в постанові від 10.12.2020 у справі № 380/10399/20 Верховний Суд, серед іншого, сформулював правовий висновок, за яким рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2 і 4 частини 2 статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Разом з цим слід зауважити, що такі митні декларації не можуть бути визнані обґрунтовано аналогічними (подібними), оскільки відмінними є як країни постачання товару, так і період поставки електричної енергії.

Додатково суд зазначає, що ціни на ринку електричної енергії не є стабільними та можуть коливатися, як в залежності від країн, так і в залежності від попиту та/пропозиції.

Отже, при вирішенні спору по суті, суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість задекларованого позивачем товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності, щодо вартості товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Таким чином, за результатами дослідження наданих сторонами документів, аналізу нормативно-правого регулювання, суд дійшов до висновку, що всі доводи та твердження Енергетичної митниці, які покладені в основу спірного рішення та викладені ним письмово під час розгляду справи є помилковими та безпідставними, а тому оспорювані рішення є протиправними та такими, що прийняті не у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, а тому підлягають скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Варто також враховувати п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 14 783,41 грн. згідно платіжної інструкції від 17.07.2024р. №10424.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Енергетичної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA 903020/2024/000009/1 від 23.01.2024 року.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови Енергетичної митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 903020/2024/000048 від 23.01.2024 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Д.ТРЕЙДІНГ» за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниці Державної митної служби України судовий збір у сумі 14 783,41 (чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят три гривні, 41) коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.