Справа № 160/11118/25
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11118/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 23 грудня 2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській та рішення про відмову у призначенні пенсії від 19 лютого 2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та у не зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року та періодів роботи з 18 липня 1988 року по 28 серпня 1989 року, з 04 вересня 1989 року по 31 жовтня 1990 року, з 20 грудня 1990 року по 02 січня 1991 року, з 25 березня 1991 року по 05 червня 1991 року, з 06 червня 1994 року по 19 липня 1996 року, з 20 липня 1999 року по 13 вересня 1999 року, з 01 липня 2000 року по 28 вересня 2002 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року та періоди роботи з 18 липня 1988 року по 28 серпня 1989 року, з 04 вересня 1989 року по 31 жовтня 1990 року, з 20 грудня 1990 року по 02 січня 1991 року, з 25 березня 1991 року по 05 червня 1991 року, з 06 червня 1994 року по 19 липня 1996 року, з 20 липня 1999 року по 13 вересня 1999 року, з 01 липня 2000 року по 28 вересня 2002 року та призначити, нарахувати пенсію ОСОБА_1 з моменту звернення за пенсією, а саме: з 22 жовтня 2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням змін, визначених рішенням Конституційного суду України в справі №1-5/2018 (746/15) від 23 січня 2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25 позов задоволено частково:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №4 від 23 грудня 2024 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №4 від 19 лютого 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 18 липня 1988 року по 28 серпня 1989 року та періоди її роботи: з 04 вересня 1989 року по 31 жовтня 1990 року, з 20 грудня 1990 року по 02 січня 1991 року, з 25 березня 1991 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 13 вересня 1999 року, з 09 жовтня 1999 року по 28 вересня 2002 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2024 року про призначення, нарахування та виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів її страхового стажу: з 18 липня 1988 року по 28 серпня 1989 року, з 04 вересня 1989 року по 31 жовтня 1990 року, з 20 грудня 1990 року по 02 січня 1991 року, з 25 березня 1991 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 13 вересня 1999 року, з 09 жовтня 1999 року по 28 вересня 2002 року;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

08 липня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення вх.№56117/25, в якій представник позивача просить:

- ухвалити додаткове рішення по справі №160/11118/25 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначила, що у ході розгляду справи суд дослідив всі докази, проте в резолютивній частині рішення не виклав свої міркування з приводу зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати додаткове рішення суду, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1-3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії окрім іншого включали в себе й зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25 досліджувалися докази та надано оцінку позовним вимогам в частині зобов`язання зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в рішенні від 01.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25 зазначив, що у спірному рішенні, період навчання з 01.09.1979 по 21.07.1983 не був зарахований відповідачем до страхового стажу, оскільки відсутній підпис голови екзаменаційної комісії.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. Відповідно до ст. 18 цього Закону, до професійно-технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Випускнику професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії) та видається відповідний документ про освіту встановленого зразка.

За наявності відповідного документа про освіту встановленого зразка період навчання зараховується до страхового стажу.

З долученої копії Диплому серії НОМЕР_1 від 16.07.1988 року вказано, що позивач в період з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року дійсно навчалась в середньому професійно-технічному училищі №10 м. Кривого Рогу на денному відділенні за професією «Машиніст крана (кранівника).

Таким чином, період навчання позивача підтверджений належним чином, а тому період навчання 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

Також, колегія суддів звертає увагу, що частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій відповідач не вчиняв, тим самим не дотримався вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25,- залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 в адміністративній справі №160/11118/25,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак