Справа № 280/8362/25
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Справа № 280/8362/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги

третя особа - Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (далі відповідач), третя особа - Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якій позивач просить суд:

визнати незаконним, протиправним і скасувати наказ № С-БВПД/005/02.3.4-02//2 від 16.05.2025 керівника Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги;

стягнути з відповідача моральну шкоду 50 000 грн. та матеріальні витрати за юридичну підтримку та інше згідно наданого розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що добросовісно користувався правничою допомогою в межах справи № 908/485/16, проте відповідач незаконно припинив надання правничої допомоги позивачу, не обґрунтувавши на підставі закону таке рішення. Вказує, що фактично відповідач послався на якісь "сумніви" щодо процесуального статуту позивача у справі про банкрутство, хоча це питання встановлено ухвалою суду від 14.06.2016, що ОСОБА_2 є конкурсним кредитором учасником в справі 908/485/16. Зазначає також, що листом від 08.07.2025 суддя Черкаський В.І. надав інформацію, що позивач є учасником справи в справі 908/485/16. Стверджує, що 26.06.2025 звертався з заявою про скасування наказу № С-БВПД/005/02.3.4- 02/2 від 16.05.2025 до керівника Південно-Східного міжрегіонального центру безоплатної вторинної правничої допомоги, до керівника Коордінаційного центру з надання БПД на електрону адресу, але наказ № С-БВПД/005/02.3.4-02/2 від 16.05.2025 не було скасовано. Вказує, що відповідач незаконо та неправомірно позбавив позивача правничої допомоги. Вважає, що відповідач усвідомлено діяв незаконно, оскільки був обізнаний з законодавством і наявністю у позивача матеріального інтересу до результатів розгляду справи. Також вказує, що моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн. і ця сума є співмірною із сумою ймовірних втрат позивача, пов`язаних з затримкою у наданні правничої допомоги, із ступенем і тривалістю змін у звичайному розпорядку життя позивача, а також з часом, витраченим позивачем на відновлення своїх прав і нейтралізацію негативного впливу правопорушення. Вважає оскаржуваний наказ протиправним та просить задовольнити позов.

Відповідач відзиву на позовні вимоги не надав.

Третя особа письмових пояснень по суті спору не надала.

Від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі від 16.10.2025 вх.№51848.

Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/8362/25 без виклику сторін.

Ухвалою суду від 06.11.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд за правилами загального позовного провадження адміністративної справи №280/8362/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (69002, м.Запоріжжя пр. Соборний 77 ), третя особа - Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (69002 мЗапоріжжя пр. Соборний 77, ) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, відмовлено.

Ухвалою суду від 28.11.2025 у задоволенні клопотання представника Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про закриття провадження у справі, - відмовлено.

Ухвалою суду від 01.12.2025 витребувано у Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги наказ Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.05.2018 № 263 Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ; звернення ОСОБА_1 від 07.05.2018; правовий висновок адвоката Калугіної І.С. від 14.04.2025.

08.12.2025 до суду надійшла заява вх. № 61680 про неможливість подати доказ у встановлений строк, до якої долучено лише правовий висновок адвоката Кадуліної І.С. від 11.04.2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького місцевого центру із заявою про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з питання представництва інтересів у суді по справі № 908/485/16.

08.05.2018 Запорізьким місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги прийнято наказ від 08.05.2018 року № 263 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ».

Наказом Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № С-БВПД/005/02.3.4-02/2 від 16.05.2025, зокрема, скасовано наказ Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.05.2018 № 263 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 », у зв`язку із тим, що місцевий центр застосував неправильний підхід при розгляді звернення від 07.05.2018 року; скасовано доручення Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від «10» березня 2025 року № 429 Зап у зв`язку зі скасуванням наказу Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.05.2018 року № 263 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 ».

Покликаючись на протиправність наказу відповідача від 16.05.2025, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 59 Конституції України установлено, що кожен має право на професійну правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, суб`єктів, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначає Закон України "Про безоплатну правничу допомогу" від 02 червня 2011 року №3460-VI (далі - Закон № 3460-VI).

У розумінні частини першої статті 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правнича допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомога, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру (частина друга статті 13 Закону №3460-VI).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №3460-VI суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є центри з надання безоплатної правничої допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомога.

Центри з надання безоплатної правничої допомоги забезпечують надання всіх видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 7 і частиною другою статті 13 цього Закону (частина четверта статті 16 Закону №3460-VI).

Частиною першою статті 17 Закону №3460-VI встановлено, що центр з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, серед іншого, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги; забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомога; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомога в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Підстави для відмови в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги визначені статтею 20 Закону №3460-VI, відповідно положень якої до особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частинами першою - третьою статті 14 цього Закону;

2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу;

3) вимоги особи щодо захисту стосуються вчинення дій чи підготовки документів, що не передбачені законодавством;

4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правнича допомога з одного і того ж питання;

4-1) особа використала право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги відповідно до частини четвертої статті 14 цього Закону;

5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правничої допомоги.

У разі якщо особі відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги на підставі пункту 5 частини першої цієї статті, до рішення про відмову додається письмове роз`яснення про порядок звернення до відповідних міжнародних судових установ чи відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Таким чином, статтею 20 Закону №3460-VI наведено перелік підстав, з яких особі може бути відмовлено у наданні безоплатної вторинної правничої допомоги. При цьому, слід звернути увагу, що положеннями Закону №3460-VI не передбачено саме скасування наказу про надання такої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним наказом скасовано наказ Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.05.2018 № 263 «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 » з покликанням на те, що місцевий центр застосував неправильний підхід при розгляді звернення позивача.

Однак, будь-яких доказів таких обставин відповідачем не надано, в тому числі і самого наказу Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 08.05.2018 № 263, а також заяви позивача щодо отримання ним безоплатної вторинної правової допомоги. Хоча, ухвалою суду було витребувано такі докази.

В свою чергу, у наказі Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги вказано, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про надання безоплатної вторинної правової допомоги, а саме: представництво його інтересів у суді по справі № 908/485/16, що згідно положень статті 13 Закону №3460-VI є одним із видів правничих послуг.

Також, у наказі № С-БВПД/005/02.3.4-02//2 від 16.05.2025 відповідач зазначає про те, що участь адвоката як представника особи, яка не має статусу сторони чи іншого учасника справи, передбаченого процесуальним законом, є необгрунтованою.

Однак, згідно копій ухвал Господарського суду Запорізької області по справі № 908/485/16 ОСОБА_1 є кредитором у вказаній справі, тобто є учасником справи. Доказів іншого відповідач суду не надав. Тож, такі доводи відповідача не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо правового висновку адвоката Кадуліної І.С. суд зазначає, що викладені у ньому обставини не є передбаченими законом підставами для припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, адвокат покликаючись на п.3 ч.1 ст. 20 Закону №3460-VI, згідно якого особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги, якщо вимоги особи щодо захисту стосуються вчинення дій чи підготовки документів, що не передбачені законодавством, не надає доказів того, що позивач вимагає вчиняти відповідні дії.

Суд наголошує, що відповідачем не надано доказів в обгрунтування своєї позиції як на момент прийняття спірного наказу, так і на час розгляду даної справи у суді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тож, враховуючи викладене, суд висновує, що відповідачем не доведено правомірність наказу № С-БВПД/005/02.3.4-02//2 від 16.05.2025 та не надано доказів наявності визначених законом підстав для його прийняття.

Щодо вимог стягнути з відповідача моральну шкоду 50 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Верховний Суд у постанові 520/7071/21 від 02.04.2024 зробив наступний висновок: стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, то загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести: які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53). З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у питаннях відшкодування моральної шкоди також наведена у постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №280/5216/19 та від 07.03.2023 №280/1530/20.

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів і суд не встановив, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою. Відповідних доказів позивач не надав.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Зважаючи на звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат зі сплати судового збору не здійснюється.

Крім того, позивач, заявляючи вимоги про стягнення матеріальних витрат за юридичну підтримку та інше, згідно наданого розрахунку, будь-яких доказів понесення витрат на правову допомогу не надає. Тому, відсутні підстави для стягнення на його користь правничої допомоги.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (69002, м.Запоріжжя пр. Соборний 77, ), третя особа - Запорізький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (69002, м.Запоріжжя, пр. Соборний 77, ) про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № С-БВПД/005/02.3.4-02/2 від 16.05.2025.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10 грудня 2025 року.

Суддя Л.Я. Максименко