Справа № 140/11603/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11603/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю АТП 10706 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю АТП 10706 (далі ТДВ АТП 10706, позивач) звернулося з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі - Західне міжрегіональне управління Держпраці, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова заступника начальника Західного міжрегіонального управління Держпраці від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС, якою на позивача накладено штраф у сумі 80 000 грн на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, є незаконною, необґрунтованою і прийнятою з порушенням вимог Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), Податкового кодексу України (далі ПК України), Закону України Про адміністративну процедуру та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509).

Із поданої позовної заяви вбачається, що підставою для накладення штрафу став акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, податковий орган) №03/18922/09-02/05461119 від 07.07.2025, у якому зазначено про реалізацію ОСОБА_1 дизельного пального 11.06.2025 та 19.06.2025 року через паливороздавальну колонку, що, на думку податкового органу, свідчило про виконання трудових функцій оператором автозаправної станції (АЗС) без укладення трудового договору. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 дійсно працював у товаристві, однак був звільнений 07.03.2024 і після цієї дати підприємством не залучався. Позивач наголошує, що жоден доказ, наданий податковим органом чи відповідачем, не підтверджує виконання ОСОБА_1 трудових функцій 11 та 19 червня 2025 року, а самі матеріали перевірки є незаконними та недопустимими, оскільки фактичні перевірки у зазначені дні не проводились, контролюючий орган не мав наказів на їх проведення, а відео- та аудіозаписи здобуті приховано, що суперечить підпункту 20.1.48 пункту 20.1 статті 20 ПК України, який дозволяє застосовувати технічні засоби фіксації лише відкрито та з дотриманням процедури. Крім того, позивач стверджує, що на жодному з відеофайлів немає ОСОБА_1 , а зображені на них дії містять лише автомобіль та працівників податкового органу, які самостійно здійснюють заправлення. У зв`язку з цим позивач вважає, що акт фактичної перевірки сам по собі не доводить факту порушення, а лише відображає висновки контролюючого органу та не породжує юридичних наслідків без належної оцінки доказів.

Ухвалою суду від 13.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

Ухвалою суду від 19.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Західного міжрегіонального управління Держпраці про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ГУ ДПС у Волинській області у даній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що діяв у межах повноважень, визначених частиною другою статті 19 Конституції України, статтею 259 та статтею 265 КЗпП України, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, а також Порядком №509. Відповідач наполягає, що акт фактичної перевірки податкового органу є належною підставою для накладення штрафу, а Верховний Суд у постановах, зокрема від 28.01.2021 у справі №380/1116/20, підтвердив можливість застосування штрафів на підставі актів податкового органу без проведення власної перевірки Держпраці. На думку відповідача, надані податковим органом матеріали у вигляді відеофайлiв та аудіозаписів підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 операцій з реалізації пального, а позивач не надав доказів того, що події відбувались не на території ТДВ АТП 10706 або що особа на відеозаписах не є зазначеним громадянином.

Відтак, Західне міжрегіональне управління Держпраці вважає твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови необґрунтованими, а позов безпідставним.

У відповіді на відзив позивач повторно наголошує, що відповідач не навів жодного конкретного доказу, який би прямо ідентифікував ОСОБА_1 , не встановив, хто саме перебуває на відео, не дослідив аудіозаписи, які не містять даних про осіб, час і місце їх отримання, а отже не є допустимими доказами. Позивач підкреслює, що відповідно до статті 16 та статті 52 Закону України Про адміністративну процедуру саме адміністративний орган повинен встановлювати обставини справи, збирати докази і не може покладати на особу обов`язок доведення власної невинуватості. Також позивач зазначає, що перевірка 11 та 19 червня 2025 року не могла відбутися, оскільки у матеріалах справи відсутні накази про її проведення, що є обов`язковою умовою згідно статті 75 та підпункту 75.1.3 ПК України, а тому всі докази, здобуті у ці дні, є недопустимими.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вкотре наполягає, що акт податкової перевірки є самостійною підставою для накладення штрафу, підтверджуючи це численними постановами Верховного Суду, та вважає, що матеріали відеофіксації достатньо свідчать про порушення, тоді як позивач, на думку відповідача, не спростував факт перебування ОСОБА_1 на території підприємства. Водночас відповідач стверджує, що звернення за додатковими матеріалами до ГУ ДПС у Волинській області лише підтверджує дотримання ним вимог Порядку №509 щодо об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 25.06.2025 №2234-п Про проведення фактичної перевірки ТДВ АТП 10706, направлень на перевірку від 25.06.2025 №3411/03-20-09-02-12, №3412/03-20-09-02-12, №3414/03-20-09-02-12, №3409/03-20-09-02-12, від 04.07.2025 №3614/03-20-09-02-12, на підставі пп. 19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.9, 20.1.10 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України було проведено фактичну перевірку місця зберігання пального за адресою: Волинська область, Ковельський район, м. Ковель, вул. Володимирська, 154, де здійснює господарську діяльність ТДВ АТП 10706, за результатами якої було складено акт №03/18922/09-02/05461119 від 07.07.2025.

В акті перевірки, серед іншого вказано, що під час проведення загальних перевірочних заходів за місцем зберігання пального ТДВ АТП 10706 за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 154, 11.06.2025 та 19.06.2025 було здійснено розрахункові (платіжні) операції з придбання ДП за готівкові кошти через паливороздавальну колонку. Зокрема, 11.06.2025 було придбано ДП в кількості 15 л за ціною 46,60 грн за 1 л на загальну суму 699,00 грн та 19.06.2025 було придбано ДП в кількості 21 л за ціною 46,60 грн за 1 л на суму 978,60 грн. Дані розрахункові (платіжні) операції по реалізації пального за готівкові кошти 11.06.2025 та 19.06.2025 були проведені гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 ) шляхом заливу дизельного пального через паливороздавальну колонку ТДВ АТП 10706 в паливний бак автомобіля РЕНО, державний номер НОМЕР_3 . При проведенні зазначених розрахункових операцій в готівковій формі гр. ОСОБА_1 дана операція проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій або зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу програмного реєстратора розрахункових операцій, та без видачі розрахункового документу встановленої форми та змісту на суму проведеної операції, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг із змінами та доповненнями.

Відповідно до інформаційних ресурсів ДПС України гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був офіційно працевлаштований та отримував доходи у вигляді заробітної плати на ТДВ АТП 10706 в період з 19.10.2011 по 07.03.2024.

Під час перевірки не надано трудового договору чи договору цивільно-правового характеру, передбаченого законодавством, укладених між ТДВ АТП 10706 та ОСОБА_1 , а також не надано наказу про прийняття даного працівника на роботу, які б підтверджували використання підприємством найманої праці вказаного працівника в період 11.06.2025 та 19.06.2025 в установленому законі порядку. Згідно наявної у ГУ ДПС у Волинській області податкової інформації, після звільнення вищевказаного працівника 07.03.2024 повідомлення про прийняття ОСОБА_1 в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України до органів ДПС не подавались.

Таким чином, актом перевірки, крім іншого, встановлено, що ТДВ АТП 10706 в порушення частини третьої статті 24 КЗпП від 10.12.1971 №322-VIII, зі змінами та доповненнями, та абзацу першого постановляючої частини Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, із змінами і доповненнями, був допущений гр. ОСОБА_1 до роботи 11.06.2025 та 19.06.2025 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

28.07.2025 Західним міжрегіональним управлінням Держпраці отримано матеріали фактичної перевірки від ГУ ДПС у Волинській області.

Відповідачем на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 29.07.2025 №ЗХ/ВЛ/ДПС-03/18922/09-02/05461119, яким ТДВ АТП 10706 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 04.09.2025.

Західне міжрегіональне управління Держпраці листом від 13.08.2025 вих. №ЗХ/3.1/13627-25 звернулось до ГУ ДПС у Волинській області з проханням надати додаткові матеріали, які підтверджують факт допуску ОСОБА_1 до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Так, листом від 14.08.2025 №8230/5/03-20-09-02-05 ГУ ДПС у Волинській області надано матеріали фото- та відеофіксації, а також запис телефонної розмови від 11.06.2025 та від 19.06.2025, здійснених посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області під час проведення контрольно-розрахункових операцій з реалізації пального за готівкові кошти громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заливу дизельного пального через паливо-роздавальну колонку ТДВ АТП 10706 в паливний бак автомобіля РЕНО, державний номер НОМЕР_4 , у ТДВ АТП 10706 за адресою: Волинська область, Ковельський район, м. Ковель, вул. Володимирська, 154.

03.09.2025 ТДВ АТП 10706 надіслало Західному міжрегіональному управлінню Держпраці в порядку ст. 54 Закону України Про адміністративну процедуру письмові пояснення та зауваження щодо розгляду справи про накладення штрафу, в яких просило закрити адміністративне провадження у зв`язку з недоведеністю вини товариства у вчиненні інкримінованого порушення.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області №03/18922/09-02/05461119 від 07.07.2025, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, Західне міжрегіональне управління Держпраці встановило порушення вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413, а саме за фактичним місцем провадження господарської діяльності ТДВ АТП 10706 допустило працівника ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС заступником начальника Західного міжрегіонального управління Держпраці на ТДВ АТП 10706 на підставі статті 265 КЗпП України накладено штраф за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а саме вимог частини 4 статті 24 КЗпП України) у розмірі 80 000 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (п.п. 6 п. 4 Положення №96).

Як визначено в п. 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Таким чином, Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є органом, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, зокрема, засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

З наведеної норми слідує, що законодавець установив відповідальність юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців у вигляді штрафу, зокрема, за факт недопуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Між тим суб`єкти господарювання, які є платниками єдиного податку першої третьої групи, за таке порушення притягуються до відповідальності у вигляді попередження.

За змістом приписів частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України, визначає Порядок №509.

Відповідно до пункти 2 Порядку №509 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (далі Постанова №823) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Однією з підстав, визначених пунктом 2 Порядку №509 для накладення штрафів уповноваженою посадовою особою, є акти перевірок ДПС, її територіальних органів, у ході яких виявлені порушення законодавства про працю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС, Західне міжрегіонального управління Держпраці наклало на позивача штраф у розмірі 80 000, 00 грн за порушення вимог ч. 4 ст. 24 КЗпП України, а саме: за результатами перевірки ГУ ДПС у Волинській області ТДВ АТП 10706 за фактичним місцем провадження господарської діяльності за адресою: Волинська область, Ковельський район, м. Ковель, вул. Володимирська, 154, за виконання трудових функцій оператора АЗС зафіксовано ОСОБА_1 . Жодних документів, які свідчили б про оформлення трудових відносин між ТДВ АТП 10706 та оператором АЗС ОСОБА_1 не було надано під час здійснення перевірки органом ДПС. Таким чином, відповідач вважає, що ТДВ АТП 10706 допустило працівника ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд констатує, що повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання фізичними особами-підприємцями вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) належать податковому органу відповідно до закону.

Одночасно з цим повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення у спосіб накладення штрафу за законом (частина четверта статті 265 КЗпП) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Пунктом 8 Положення №96 передбачено, що Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.

На цій підставі суд зазначає, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки і надання останнього Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, то Держпраця відповідно до закону наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.

Суд звертає увагу на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2020 року у справі №420/3197/19, від 21 серпня 2020 року у справі №822/1037/18, від 25 лютого 2022 року у справі №420/7851/19, в яких вказано, що відомості, викладені в акті перевірки податкового органу, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці. Це свідчить, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що відповідач не довів факту порушення позивачем законодавства про працю та зайнятість населення, оскільки надані докази не відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності.

Суд не заперечує тієї обставини, що акт перевірки ДПС, її територіального органу є самостійною підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Тобто, орган Держпраці в межах розгляду питання про притягнення винних осіб до відповідальності повинен виходити із фактичних обставин, зафіксованих актом перевірки.

Пунктом 4 Порядку №509 визначено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

Як слідує з акта фактичної перевірки №03/18922/09-02/05461119 від 07.07.2025, під час проведення загальних перевірочних заходів за місцем зберігання пального ТДВ АТП 10706 за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 154, 11.06.2025 та 19.06.2025 було здійснено розрахункові (платіжні) операції з придбання ДП за готівкові кошти через паливороздавальну колонку. Зокрема, 11.06.2025 було придбано ДП в кількості 15 л за ціною 46,60 грн за 1 л на загальну суму 699,00 грн та 19.06.2025 було придбано ДП в кількості 21 л за ціною 46,60 грн за 1 л на суму 978,60 грн. Дані розрахункові (платіжні) операції по реалізації пального за готівкові кошти 11.06.2025 та 19.06.2025 були проведені гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 ) шляхом заливу дизельного пального через паливороздавальну колонку ТДВ АТП 10706 в паливний бак автомобіля РЕНО, державний номер НОМЕР_3 . Під час перевірки не надано трудового договору чи договору цивільно-правового характеру, передбаченого законодавством, укладених між ТДВ АТП 10706 та ОСОБА_1 , а також не надано наказу про прийняття даного працівника на роботу, які б підтверджували використання підприємством найманої праці вказаного працівника в період 11.06.2025 та 19.06.2025 в установленому законі порядку. Згідно наявної у ГУ ДПС у Волинській області податкової інформації, після звільнення вищевказаного працівника 07.03.2024 повідомлення про прийняття ОСОБА_1 в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України до органів ДПС не подавались. Таким чином, податковий орган дійшов висновку про порушення ТДВ АТП 10706 частини третьої статті 24 КЗпП. В той час, оскаржуваною постановою від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС констатовано порушення позивачем вимог частини 4 статті 24 КЗпП.

Водночас суд звертає увагу на те, що наведені порушення законодавства про працю встановлені податковим органом за результатами фактичної перевірки, яка проведена з 26.06.2025 по 04.07.2025 на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 25.06.2025 №2234-п Про проведення фактичної перевірки ТДВ АТП 10706. Однак такі висновки ґрунтуються на підставі матеріалів фото- та відеофіксації, а також запису телефонної розмови від 11.06.2025 та від 19.06.2025, здійснених посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області під час проведення контрольно-розрахункових операцій з реалізації пального за готівкові кошти громадянином ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заливу дизельного пального через паливо-роздавальну колонку ТДВ АТП 10706 в паливний бак автомобіля РЕНО, державний номер НОМЕР_4 , у ТДВ АТП 10706 за адресою: Волинська область, Ковельський район, м. Ковель, вул. Володимирська, 154, які були надані податковим органом Західному міжрегіональному управлінню Держпраці листом від 14.08.2025 №8230/5/03-20-09-02-05.

Акт перевірки містить інформацію, що такі обставини встановлені під час проведення загальних перевірочних заходів за місцем зберігання пального ТДВ АТП 10706 за вищевказаною адресою.

З цього приводу суд зазначає, що податкове законодавство не містить визначення поняття загальні перевірочні заходи, натомість Податковий кодекс України містить чіткий перелік видів податкового контролю та перевірок, зокрема: камеральна перевірка (ст. 76 ПК України); документальна виїзна перевірка (ст. 75, 77, 78 ПК України); документальна невиїзна перевірка (ст. 75 ПК України); фактична перевірка (ст. 80 ПК України). Жодна з норм ПК України не використовує термін загальні перевірочні заходи.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 цього пункту).

Отже, під час фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу можуть перевірити будь-яке із визначених підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України питань незалежно від того, що стало причиною для її проведення.

За приписами пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, які визначені у пункті 80.2 статті 80 ПК України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Матеріали справи не містять відомостей про підстави проведення перевірки позивача 11.06.2025 та 19.06.2025, а також документів (наказів тощо), на підставі яких ці заходи здійснені. Суд ще раз наголошує, що фактична перевірка ТДВ АТП 10706 проведена з 26.06.2025 по 04.07.2025. Відтак, зібрані податковим органом 11.06.2025 та 19.06.2025 докази не можна вважати допустимими у розумінні статті 74 КАС України.

Відповідно до статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як визначено статтею 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В межах проведення фактичної перевірки з 26.06.2025 по 04.07.2025 не встановлено у вказаний період використання ТДВ АТП 10706 найманої праці ОСОБА_1 без оформлення трудових відносин.

Більш того, надані податковим органом відповідачу матеріали фото- та відеофіксації, а також запис телефонної розмови від 11.06.2025 та від 19.06.2025 не містять інформації про встановлення особи оператора АЗС, який здійснював залив дизельного пального через паливо-роздавальну колонку ТДВ АТП 10706. Акт перевірки не містить інформації на підставі яких документів зазначена в акті перевірки особа ( ОСОБА_1 ) була встановлена. В той час, акт перевірки містить інформацію про його прізвище, ім`я та по батькові, РНОКПП та номер мобільного телефону.

Матеріали перевірки не містять пояснень ні такої особи, ні керівника ТДВ АТП 10706 щодо знаходження цієї особи на території підприємства 11.06.2025 та 19.06.2025.

Посадовими особами податкового органу не з`ясовано факту реалізації пального за готівкові кошти сторонньою особою з відома керівництва підприємства, позаяк відсутні пояснення цих осіб.

Верховний Суд у постанові від 05.10.2020 у справі №560/407/19 вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах іншої особи. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення.

У акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.

Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.

Отже, контролюючий орган, під час здійснення фактичної перевірки в межах наданої компетенції, зобов`язаний був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, зокрема, в частині факту допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами.

Крім того, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема: відкрито застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису; відкрито здійснювати звукозапис, фото-, відеофіксацію (відеозйомку), накопичувати та використовувати таку мультимедійну інформацію (фото, відео-, звукозапис) під час проведення перевірок (пп. 20.1.48 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Надані матеріали фото- та відеофіксації, а також запис телефонної розмови від 11.06.2025 та від 19.06.2025 свідчать про те, що контролюючі органи у вказані дні здійснювали аудіо- та відеофіксацію не відкрито, а прихованим чином, що не відповідає пп. 20.1.48 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на адміністративні суди обов`язок перевіряти рішення суб`єктів владних повноважень на відповідність критеріям законності, обґрунтованості, добросовісності та пропорційності.

Стаття 77 КАС України передбачає, що в справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності свого рішення покладається на відповідача, і він зобов`язаний подати всі наявні у нього докази.

Частинами першою, другою статті 8 Закону України Про адміністративну процедуру від 17.02.2022 №2073-IX установлено обов`язок адміністративного органу забезпечити належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо дослідити докази та інші матеріали справи та під час здійснення адміністративного провадження врахувати всі обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідач, розглядаючи справу, не надав оцінку усім обставинам, які мають значення для прийняття об`єктивного рішення у справі про накладення штрафу на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області №03/18922/09-02/05461119 від 07.07.2025. Зокрема, відповідач не надав оцінку допустимості доказів, які були використані під час проведення фактичної перевірки ТДВ АТП 10706 з 26.06.2025 по 04.07.2025.

Як зазначалося судом вище, матеріали фото- та відеофіксації, а також запис телефонної розмови від 11.06.2025 та від 19.06.2025 не є допустимими та достатніми доказами на підтвердження факту допуску ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для накладення штрафу за порушення, передбачене абзацом другим частини другої статі 265 КЗпП України, а тому постанова від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін письмовими доказами, з огляду на те, що підстави для застосування штрафу були відсутні, то позов про визнання протиправною та скасування спірної постанови належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 3028,00 грн, сплачений згідно із платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №461 від 03.10.2025. Інших доказів понесення позивачем судових витрат на час прийняття цього рішення суду не надано.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 04.09.2025 №ЗХ/ВЛ/03/18922/09-02/05461119-ФС.

Стягнути на користь Товариства з додатковою відповідальністю АТП 10706 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю АТП 10706 (45006, Волинська область, місто Ковель, вулиця Володимирська, будинок 154, ідентифікаційний код 05461119).

Відповідач: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (79005, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 44778105).

Суддя Н. В. Стецик