Справа № 520/23730/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 р. № 520/23730/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () від 23.05.2025 №68 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, починаючи з 13 березня 2024 року;

3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 починаючи з 13 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 06.01.1995 по 29.11.1995, з 05.12.1995 по 06.12.1995, з 06.12.1995 по 22.05.1997, з 05.06.1997 по 03.01.1999, з 16.01.2003 по 25.05.2010; до загального страхового стажу період роботи з 18.12.2007 по 25.05.2010;

4. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 починаючи з 13 березня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) врахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 36446 грн. 09 коп. на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2008 №22 ц-6054/2008 р. та в сумі 53347 грн. 87 коп . на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01.12.2010 №2-4992/10 та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15.02.2011 справа №22-ц-1025/2011 рік;

5. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та не зараховано до пільгового стажу окремі періоди роботи, що порушує права позивача на соціальне забезпечення.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При цьому зазначив, що призначення пенсії належить до дискреційних повноважень пенсійного органу, а за доданими документами до пільгового стажу не зараховано період з 16.01.2003 по 25.05.2010 за довідкою від 11.04.2025 №03-16/254, оскільки посада машиніст електропоїзда метрополітена виключена зі Списку №1 постанови КМУ від 16.01.2003 №36, а також період з 05.12.1995 по 06.12.1995, з 05.06.1997 по 17.12.2007, за довідкою від 09.04.2005 №03-16-/245, оскільки довідка не відповідає Додатку № 5. Отже, відповідач вважає, що необхідний пільговий стаж особи за Списком №1 у позивача відсутній, а тому Головним управління Пенсійного фонду України в Київській області прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

За відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 з 01.09.1989 року по 02.06.1992 року позивач навчався в СПТУ-16 м.Люботин.

З 09.06.1992 року по 19.09.1992 року працював помічником машиніста тепловозу за скеруванням СПТУ 16-Люботин у локомотивному депо "Харків сортувальний" Південної залізниці.

03.01.1995 року прийнятий до Харківського метрополітену, електродепо «Московське» слюсарем з ремонту рухомого складу 2 розряду та 06.01.1995 року скерований до технічної школи на курси машиніста електропоїзда метрополітену, які завершив 29.11.1995 року та отримав кваліфікацію машиніста електропоїзда метрополітену.

30.11.1995 року зарахований слюсарем з ремонту рухомого складу 2 розряду. 05.12.1995 року-06.12.1995 року працював помічником машиніста електропоїзда метрополітену.

У період з 06.12.1995 по 22.05.1995 проходив військову службу в Збройних Силах України за призовом.

05.06.1997 03.01.1999 працював на посаді помічника машиніста електропоїзда метрополітену.

04.01.1999 18.09.2006 переведений та працював на посаді машиніста електропоїзда метрополітена ( 20.12.2000 року присвоєно кваліфікацію машиніста електропоїзда метрополітену 3 класу, 01.01.2003 року присвоєно 2 клас).

18.09.2006-25.12.2006 машиніст електропоїзду метрополітену лінійної роботи 2 класу на ділянці експлуатації №1.

25.12.2006-17.12.2007 машиніст електропоїзду метрополітену лінійної роботи 2 класу на ділянці експлуатації №2 (01.04.2007 року присвоєно кваліфікацію машиніста електропоїзда метрополітену 1 класу).

17.12.2007 року звільнений на підставі статті 40 КЗпП (прогул без поважних причин) з початком виплати допомоги по безробіттю.

У подальшому, Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18.12.2008 року у справі №22-ц-6054/2008 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Зокрема, визнано звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі наказу №353-к від 17.12.2007 року незаконним та поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста 1 класу електропоїзду лінейної роботи електродепо "Московське" Державного підприємства "Харківський метрополітен" з 17 грудня 2007 року.

На виконання рішення суду апеляційної інстанції, запис у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 17.12.2007 року про звільнення позивача визнаний недійсним, позивача поновлено на роботі (запис у трудовій книжці від 25.05.2010 року №23).

25.05.2010 року позивач був звільнений із займаної посади за угодою сторін (наказ від 25.05.2010 року №389-ок).

21.06.2012 року прийнятий на посаду механіка-налагоджувальника ФОП ОСОБА_2

15.05.2025 року позивач у віці 51 рік звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло рішення від 23.05.2025 року № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №1.

Згідно даного рішення, визнаний загальний страховий стаж позивача становить: 29 років 04 місяці. Пільговий стаж роботи 4 роки 12 днів.

До пільгового стажу роботи за Списком №1 не зараховано наступні періоди роботи:

- з 16.01.2003 по 25.05.2010 року згідно з пільговою довідкою від 11.04.2025 року №03-16/254, оскільки посада машиніст електропоїзда метрополітена виключена зі Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36;

- з 05.12.1995 по 06.12.1995 року, з 05.06.1997 року по 17.12.2007 року за довідкою від 09.04.2025 №03-16/245, оскільки довідка не відповідає Додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.05.2025 року №8, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Згідно з пунктом 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналіз вищенаведеної норми дозволяє зробити висновок, що для чоловіків, що претендують на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, чинним законодавством встановлено наступні вимоги:

1) досягнення пенсійного віку 50 років;

2) наявність 25 років загального страхового стажу;

3) наявність 10 років пільгового стажу на роботах за Списком № 1, за умови зайнятості протягом повного робочого дня з правом зменшення пенсійного віку чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

У спірних правовідносинах, на момент звернення до пенсійного органу позивачу виповнилось 51 рік.

За змістом оскаржуваного рішення загальний страховий стаж позивача становить: 29 років 4 місяці.

До пільгового стажу за Списком №1 відповідачем зараховано позивачу період роботи з 04.01.1999 по 15.01.2003, тобто 4 роки 12 днів.

Судовим розглядом встановлено, що згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивач працював на посаді машиніста електропоїзда метрополітену у період з 04.01.1999 року по 17.12.2007 року, після чого був звільнений з займаної посади за статтею 40 КЗпП України - прогули без поважних причин. У подальшому позивачем було оскаржено наказ про звільнення і Рішенням судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18.12.2008 року у справі №22-ц-6054/2008 його поновлено на роботі з 17.12.2007 року (запис у трудовій книжці позивача від 25.05.2010 року "запис за №20 є недійсним, поновлений на посаді машиніста електропоїзду лінійної роботу 1 класу, електродепо "Московське", на підставі наказ №387-ок від 25.05.2010 року).

Оскаржуваним рішенням пенсійного органу до пільгового стажу на посаді машиніста електропоїзду метрополітену не зараховано період роботи з 16.01.2003 по 25.05.2010 у зв`язку з тим, що посада машиніста електропоїзда метрополітену виключена зі Списку №1.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 року № 773 внесені зміни і доповнення до Списків №№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме підпункт «а» підрозділу 1 розділу XXI «Транспорт» після позиції 1200100а-12180 доповнено позицією 1200100а-14409 такого змісту: « 200100а-14409 Машиністи електропоїздів метрополітену».

У подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком пільгових умовах»: а) затверджені: Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; б) визнані такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1994 № 773.

До Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», позиція «Машиністи електропоїздів метрополітену» не внесена.

Відповідно до рішення Національної служби посередництва і примирення від 11.07.2005 № 05-07-05 «Про колективний трудовий спір між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України» Кабінету Міністрів України рекомендовано виконати пункт 1 рішення примирної комісії по вирішенню колективного трудового спору між машиністами електропоїздів метрополітенів України та Кабінетом Міністрів України від 10.02.2005 року: « 1. Задовольнити вимогу машиністів електропоїздів метрополітенів України: «відновити професію «машиніст електропоїздів метрополітену» в Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року № 276 внесені зміни до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Підрозділ «Транспортні послуги» зазначеного Списку доповнено позицією «Машиністи електропоїздів (метрополітену)».

До 01.04.2006 року Міністерству транспорту та зв`язку разом з Міністерством охорони здоров`я запропоновано розробити методику проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену), а також забезпечити проведення атестації робочих місць за умовами праці машиністів електропоїздів (метрополітену) державних підприємств «Дніпропетровський метрополітен» і «Харківський метрополітен», а разом з Київською міськдержадміністрацією на комунальному підприємстві «Київській метрополітен» і подати Мінпраці та соціальної політики до 01.07.2006.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом № 383 від 18.11.2005 року Міністерства праці та соціальної політики України, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Тому, оскільки Постановою Кабінету Міністрів № 36 від 16.01.2003 року (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2006 року № 276) робота машиністом електропоїзда (метрополітену) віднесена до Списку № 1, то протягом цього періоду позивач працював за професією та в умовах праці, що віднесені до Списку № 1.

Окрім того, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на посаді машиніста електропоїзда (метрополітену) незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18.

Суд також зазначає, що за правилами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі по тексту - Інструкція № 58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У пункті 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.

Як зазначено у трудовій книжці позивача, 17.12.2007 року він був звільнений на підставі статті 40 КЗпП, за прогули без поважних причин.

У зв`язку з набранням законної сили рішення суду апеляційної інстанції від 18.12.2008 року у справі №22-ц-6054/2008, запис у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 17.12.2007 року про звільнення визнаний недійсним, а позивача поновлено на роботі (запис від 25.05.2010 року №23 у трудовій книжці позивача, наказ №385-ок від 25.05.2010 року).

Того ж дня, 25.05.2010 року позивач був звільнений із займаної посади за угодою сторін (наказ від 25.05.2010 року №389-ок).

Зазначені записи у трудовій книжці є чіткими, зрозумілими, скріплені печатками та підписами відповідальних осіб.

Ніяких претензій до записів трудової книжки позивача, відповідачем у оскаржуваному рішенні не зазначено.

Натомість, матеріали справи, зокрема, трудова книжка позивача, не містять даних про те, що позивач, на виконання рішення суду від 18.12.2008 року, приступив до виконання своїх обов`язків машиніста електропоїзда метрополітену і був зайнятий у особливо шкідливих і особливо важких умовах, що відповідають Списку № 1.

При цьому, запис про скасування наказу про звільнення позивача у трудовій книжці датований 25.05.2010 року, в день фактичного та остаточного звільнення з підприємства.

Тож суд не може достеменно встановити факту, що позивач дійсно був заянятий в спірний період у особливо шкідливих і особливо важких умовах, що відповідають Списку № 1і приступив до виконання свої посадових обов`язків, на виконання рішення суду апеляційної інстанції від 18.12.2008 року.

Щодо умов праці позивача, суд зазначає, що праця позивача у особливо шкідливих і особливо важких умовах, що відповідають Списку № 1, підтверджується, зокрема, картами умов праці.

Карта умов праці є одним із основних документів атестації робочих місць, складання якої передбачено пунктом 2.3 «Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі № 2040/6395/18.

Карта умов праці це документ, що узагальнює результати атестації робочих місць за умовами праці, яка оформлюється атестаційною комісією після проведення атестованою лабораторією гігієнічних досліджень.

Так, матеріали справи свідчать, що станом на 1999, 2003 та 2008 роки у КП «Харківський метрополітен» оформлені карти умов праці, у яких зафіксовано, що:

а) станом на 1999 рік: по показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзда метрополітену Список № 1. Робоче місце має в наявності 3 фактори 1 ступеня 3 класу, 2 фактори 2 ступеня 3 класу, 1 фактор 3 ступеня 3 класу. По показникам робоче місце слід вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення. За результатами атестації станом на 2003, позивачу надані пільги та компенсації, які надаються працівникам, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком № 1, а саме: надбавка за умови праці 16% та додаткові дні відпустки (7 днів) за кількість відпрацьованих днів за ОШУП-1 (особливо шкідливі умови праці за Списком № 1);

б) станом на 2003 рік: Умови і характер праці відноситься до ІІІ класу 3 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці. По показникам робоче місце машиніста електропоїзда (метрополітену) належить вважати з шкідливими умовами праці з постійною роботою у тунелі без природного освітлення, що відповідає показникам Списку №2, пункту 1.

в) станом на 2008 рік: по показникам робоче місце машиніста електропоїзда (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці, що відповідає показникам Списку № 2, п. 2. Зазначено, що діючі умови праці машиніста електропоїзда метрополітену Список № 1. Умови і характер праці відноситься до ІІІ класу 2 ступеня шкідливих та небезпечних умов праці, що вказує на невідповідність робочого місця вимогам «Гігієнічної класифікації праці…» № 4137-86. По показникам робоче місце машиніста електропоїзда (метрополітену) належить вважати з особливими, особливо шкідливими та важкими умовами праці.

Отже, позивачу надавались пільги та компенсації, які передбачені для працівників, що працюють в особливо шкідливих умовах праці, робота в яких дає право на призначення пенсії за Списком № 1, а саме: виплачувалася надбавка за умови праці 16% та надавалися додаткові дні відпустки (7 днів).

Крім того, в розділі 5. Пільги і компенсації, карток умов праці за 2003 та 2008 роки зазначено, що діючим є пенсійне забезпечення за Списком № 1, а запропонованим є Список № 2, а отже станом на дати проведення атестації в 2003 та 2008 роках застосовувався на підприємстві до машиністів електропоїздів Список № 1.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 2040/6395/18.

Як вбачається зі змісту довідки Комунального підприємства «Харківський метрополітен» від 26.03.2025 року № 188/23.01-07, накази про встановлення позивачу неповного робочого дня відсутні, що підтверджує факт зайнятості позивача протягом повного робочого дня.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що фактично позивач працював на посаді машиніста електропоїзду метрополітену, виконуючи свої трудові обов`язки, з 04.01.1999 по 17.12.2007 року, і був зайнятий на посаді повний робочий день.

Водночас, у період з 18.12.2007 року по 15.01.2003 року позивач фактично на посаді машиніста електропоїзду метрополітену не працював, жодних обов`язків на цій посаді як працівник, що працює в особливо шкідливих умовах праці, не виконував, а тому період з 18.12.2007 року по 15.01.2003 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Отже, зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягає період його роботи з 04.01.1999 року по 17.12.2007 року, а не зазначений в оскаржуваному рішенні пенсійного органу - з 04.01.1999 року по 15.01.2003 року.

Щодо вимог позивача про зарахування до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 05.12.1995 по 06.12.1995, 05.06.1997 по 03.01.1999, то суд зазначає наступне.

Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначено чіткий перелік професій, які підлягають отриманню вказаного виду пенсійного забезпечення. Зокрема, до підрозділу «Транспортні послуги» зазначеного Списку, до якого належить професія позивача, посади "помічник машиніста електропоїзда метрополітену" не внесено.

Тож підстави для зарахування вказаних періодів до пільгового стажу відсутні.

До того ж, Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. N 583, серед іншого, визначено, що помічники машиністів електропоїздів (секцій) користуються правом на пенсію за вислугу років.

Згідно даних трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач у період з 05.12.1995 по 06.12.1995 та з 05.06.1997 по 03.01.1999 року працював на посаді помічника машиніста електропоїзда метрополітену. Тож зазначені періоди роботи не підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1. Натомість, можуть бути враховані при обчисленні пенсії позивача до загального трудового стажу.

Зважаючи на обставини поновлення позивача на роботі (рішення судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 18.12.2008 року у справі №22-ц-6054/2008), у позивача виникли підстави для зарахування до загального страхового стажу періоду його роботи з 18.12.2007 по 25.05.2010 року.

Відносно зарахування до пільгового стажу періоду навчання з 06.01.1995 по 29.11.1995 в технічній школі КП "Харківський метрополітен" та проходження військової служби за призовом з 06.12.1995 по 22.05.1997 суд зазначає, що спірне рішення не містить даних про не зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки матеріалами справи не підтверджено відмови пенсійного органу щодо зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 23.05.2025 року № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.1 ч.2. статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV.

Натомість в частині вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Частина 2 статті 5 КАС України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі. У відповідності до пункту 1 абзацу 1 частини 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, всупереч нормам чинного законодавства пенсійний орган не зарахував період роботи позивача на посаді машиніста електропоїзда КП «Харківський метрополітен» з 04.01.1999 по 17.17.2007 до пільгового стажу за Списком № 1, та до загального страхового стажу період роботи з 18.12.2007 по 25.05.2010 року.

Водночас, суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Відтак, враховуючи вищезазначене, з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 15.05.2025 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 04.01.1999 по 17.12.2007 та до загального страхового стажу період роботи з 18.12.2007 по 25.05.2010 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позовні вимоги у частині зобов`язання пенсійний орган призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, починаючи з 13 березня 2024 року, із врахуванням середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 36446 грн. 09 коп, на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 18.12.2008 року №22-ц6054/2008 та в сумі 53347 грн 87 коп. на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 01.12.2010 №2-4992/10 та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15.02.2012 справа №22-ц-1025/2011, є передчасними та заявлені на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до положень статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () від 23.05.2025 №68 про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 15.05.2025 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 04.01.1999 по 17.12.2007, та до загального страхового стажу період роботи з 18.12.2007 по 25.05.2010 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд.10, м. Фастів, Київська обл., 08500, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) частину судових витрат в розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 27 коп.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 10.12.2025, з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко