Справа № 320/9953/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м. Київ справа №320/9953/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Чернігівського окружного адміністративного суду до Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся Чернігівський окружний адміністративний суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що полягають у направленні вимоги від 21.11.2023 до Чернігівського окружного адміністративного суду про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації;

визнати протиправною та скасувати вимогу представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 21.11.2023, адресовану Чернігівському окружному адміністративному суду, про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо направлення вимоги від 21.11.2023 до Чернігівського окружного адміністративного суду про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації, а також протиправністю прийняття оскаржуваної вимоги.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, що полягала у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за періоди: з 01.01.2002 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 14.05.2007 у відповідності до частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (, юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 16), перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.12.2005 з 01.01.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 14.05.2007 надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій усіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, за напруженість, за почесне звання «Заслужений», додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та на суму недоплаченої надбавки за вислугу років компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати»;

зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівської області (, юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 16) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 30.04.2005, з 01.05.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2006 по 31.12.2006, з 01.01.2007 по 14.05.2007 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно та на суму недоплачених сум заробітної плати компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

визнано протиправною бездіяльність Чернігівського окружного адміністративного суду, що полягала у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за періоди: з 15.05.2007 по 21.05.2008, з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відповідності до частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку;

зобов`язано Чернігівський окружний адміністративний суд (, м. Чернігів, вул. Київська, 23) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди з 15.05.2007 по 21.05.2008, з 22.05.2008 по 31.12.2011 надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій усіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, за напруженість, за почесне звання «Заслужений», додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та на суму недоплаченої надбавки за вислугу років компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

зобов`язано Чернігівський окружний адміністративний суд (, м. Чернігів, вул. Київська, 23) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 15.05.2007 по 21.05.2008, з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включно та на суму недоплачених сум заробітної плати компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

ОСОБА_1 16.03.2023 звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про добровільне виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21.

ОСОБА_1 20.04.2023 повторно звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із аналогічною заявою про добровільне виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21.

ОСОБА_1 24.05.2023 втретє звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про добровільне виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21.

Листом Голови Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 №01-05/26976/23 на заяву ОСОБА_1 від 24.05.2023 повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення його заяви.

У подальшому, 29.06.2023 ОСОБА_1 із запитом на отримання публічної інформації звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду, відповідно до якого просив надати: довідку про перерахунок доплати за вислугу років та розрахунок компенсації втрати заробітку судді ОСОБА_1 та довідку про перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, відпускних, допомоги по тимчасовій непрацездатності та розрахунок компенсації втрати заробітку судді ОСОБА_1 за періоди з 15.05.2007 по 21.05.2008, з 22.05.2008 по 31.12.2011, згідно рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21.

Листом Голови Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.07.2023 №03-05/25/23/29589/23 на запит ОСОБА_1 від 29.06.2023 надано відповідь, що запитувана в інформаційному запиті інформація, а також документи на її підтвердження у суді не створювались. При цьому, позивачем звернуто увагу, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносини зі створення інформації. Розпорядник інформації зобов`язаний надати ту інформацію, яка вже існує і зафіксована на певному матеріальному носієві.

Відповідач звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із листом від 18.08.2023 №45534.4/Д-23473.3/23/53, в якому міститься інформація про звернення ОСОБА_1 04.08.2023 до Уповноваженого щодо порушення його прав на доступ до інформації.

Вказаним листом Представник Уповноваженого з прав людини надав роз`яснення статей Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист персональних даних» та зазначив, що в разі повторного звернення заявника до суду посадові особи останнього повинні розглянути запит та надати запитувану інформацію/або обґрунтувати причини відмови.

ОСОБА_1 07.09.2023 звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із запитом на отримання інформації (щодо доступу до своїх персональних даних), в якому із покликанням на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21 просив надати довідку про перерахунок доплати за вислугу років та розрахунок компенсації втрати заробітку судді ОСОБА_1 та довідку про перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, відпускних, допомоги по тимчасовій непрацездатності та розрахунок компенсації втрати заробітку судді ОСОБА_1 за періоди з 15.05.2007 по 21.05.2008, з 22.05.2008 по 31.12.2011, згідно із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21. Окрім того, у вказаному запиті заявник повідомив суд про його звернення зі скаргою до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

На запит ОСОБА_1 . Чернігівський окружний адміністративний суд листом від 12.09.2023 №03-05/28/23/42610/23 надав відповідь, у якій повідомив, що запитувана інформація, а також документи на її підтвердження у суді не створювались.

Відповідач звернувся до Голови Чернігівського окружного адміністративного суду із листом від 20.10.2023 №57833.4/Д-29561.3/23/53, у якому констатується безпідставність відмови Чернігівським окружним адміністративним судом у наданні інформації ОСОБА_1 про його персональні дані на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації». Також вказано про відповідність запиту вимогам ч. 6 ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», а тому він підлягав задоволенню. Зважаючи на вказане, заступник керівника Секретаріату висловив прохання повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 05.09.2023 та надати йому повну відповідь по суті запиту.

Чернігівський окружний адміністративний суд листом від 30.10.2023 №03-05/25/23/51847/23 повідомив ОСОБА_1 про повторний розгляд його інформаційного запиту щодо надання довідки про перерахунок надбавок згідно із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21. Повідомлено про те, що підставою для виконання судового рішення є набрання ним законної сили. Станом на 30.10.2023 відомості про набрання законної сили рішенням від 06.09.2023 відсутні, а тому правових підстав для здійснення перерахунку відповідно до запиту немає. Враховуючи наведене, інформація щодо перерахунку не може бути надана, оскільки в суді не створювалась.

Про розгляд звернення ОСОБА_1 та надану відповідь проінформовано Секретаріат Уповноваженого із наданням підтверджуючих матеріалів на електронну пошту, вказану в листі заступника керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.10.2023.

Відповідачем 21.11.2023 за №63777.4/Д-29561.3/23/53 направлено Голові Чернігівського окружного адміністративного суду вимогу, в якій відповідач вказує на порушення судом вимог Закону України «Про захист персональних даних» та повторно вимагає належним чином розглянути запит ОСОБА_1 від 05.09.2023 та надати запитувану інформацію або обґрунтувати причини відмови у її наданні, про що повідомити заявника.

Чернігівський окружний адміністративний суд листом від 30.11.2023 №03-05/28/23/56503/23 повідомив ОСОБА_1 про повторний розгляд його інформаційного запиту щодо надання довідки про перерахунок надбавок згідно із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 у справі №620/9780/21. Повідомив також про те, що підставою для виконання судового рішення є набрання ним законної сили. Станом на 30.11.2023 відомості про набрання законної сили рішенням від 06.09.2023 відсутні, а тому правових підстав для здійснення перерахунку відповідно до запиту немає. Враховуючи наведене, інформація щодо перерахунку не може бути надана, оскільки в суді не створювалась.

Про розгляд звернення ОСОБА_1 та надану відповідь проінформовано представника Уповноваженого із наданням підтверджуючих матеріалів на електронну пошту, вказану в листі від 21.11.2023.

Позивач, вважаючи оскаржувану вимогу та дії відповідача щодо її направлення протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 101 Конституції України та статті 1 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений Верховної Ради України з прав людини здійснює парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції та у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» Уповноважений має право:

1) невідкладного прийому Президентом України, Головою Верховної Ради України, Прем`єр-міністром України, головами Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України, Генеральним прокурором, керівниками інших державних органів, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовими та службовими особами;

2) бути присутнім на засіданнях Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України та вищих спеціалізованих судів України, колегії прокуратури України та інших колегіальних органів;

3) звертатися до Конституційного Суду України з поданням:

про відповідність Конституції України законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, які стосуються прав і свобод людини і громадянина;

про офіційне тлумачення Конституції України;

3-1) вносити в установленому порядку пропозиції щодо вдосконалення законодавства України у сфері захисту прав і свобод людини і громадянина;

4) безперешкодно відвідувати органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, бути присутнім на їх засіданнях;

5) на ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах.

Доступ до інформації з обмеженим доступом здійснюється в порядку, встановленому законом;

6) вимагати від посадових і службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності сприяння проведенню перевірок діяльності підконтрольних і підпорядкованих їм підприємств, установ, організацій, виділення спеціалістів для участі у проведенні перевірок, експертиз і надання відповідних висновків;

7) запрошувати посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі;

8) відвідувати без попереднього повідомлення про час і мету відвідування такі місця: місця, в яких особи примусово тримаються за судовим рішенням або рішенням адміністративного органу відповідно до закону, в тому числі ізолятори тимчасового тримання, кімнати для затриманих та доставлених чергових частин органів Національної поліції, пункти тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, кімнати для перебування тимчасово затриманих військовослужбовців, слідчі ізолятори, арештні доми, кримінально-виконавчі установи, приймальники-розподільники для дітей, загальноосвітні школи та професійні училища соціальної реабілітації, центри медико-соціальної реабілітації дітей, спеціальні виховні установи, військові частини, гауптвахти, дисциплінарні батальйони, спеціальні приймальники для тримання осіб, підданих адміністративному арешту, міські, районні управління та відділи, лінійні управління, відділи, відділення, пункти органів Національної поліції, спеціалізовані автомобілі (у тому числі спеціалізовані автомобілі з конвоєм), приміщення (кімнати) для тримання підсудних (засуджених) у судах, заклади примусового лікування;

психіатричні заклади;

пункти тимчасового розміщення біженців;

приміщення для транзитних пасажирів у пунктах пропуску через державний кордон; будинки дитини, дитячі будинки-інтернати, притулки для дітей, дитячі будинки,

загальноосвітні школи-інтернати для дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, центри соціальної реабілітації дітей з інвалідністю, центри соціально-психологічної реабілітації дітей;

психоневрологічні інтернати;

геріатричні пансіонати, будинки-інтернати для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю;

пансіонати для ветеранів війни і праці;

соціально-реабілітаційні центри.

Наведений перелік не є вичерпним;

8-1) опитувати осіб, які перебувають у місцях, зазначених у пункті 8 цієї статті, та отримувати інформацію стосовно поводження з цими особами і умов їх тримання;

9) бути присутнім на засіданнях судів усіх інстанцій, у тому числі на закритих судових засіданнях, за умови згоди суб`єкта права, в інтересах якого судовий розгляд оголошено закритим;

10) з метою захисту прав і свобод людини і громадянина особисто або через свого представника в установленому законом порядку:

звертатися до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права і свободи; брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями);

вступати у справи, провадження в яких відкрито за позовами (заявами, клопотаннями (поданнями) інших осіб, на будь-якій стадії їх судового розгляду;

ініціювати незалежно від його участі у судовому провадженні перегляд судових рішень;

11) направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі

виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів;

12) перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами, в тому числі тими, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, здійснюють виконання судових рішень, вносити в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності таких органів у цій сфері;

13) здійснювати контроль за забезпеченням рівних прав та можливостей жінок і чоловіків;

14) здійснювати інші повноваження, визначені законом.

Статтею 14 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» встановлені обов`язки Уповноваженого, зокрема: Уповноважений зобов`язаний додержуватися Конституції України і законів України, інших правових актів, прав та охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, забезпечувати виконання покладених на нього функцій та повною мірою використовувати надані йому права. Уповноважений здійснює парламентський контроль за дотриманням права на доступ до публічної інформації.

Актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина, відповідно до статті 15 Закону є конституційне подання Уповноваженого та подання до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Своєю чергою, подання Уповноваженого - акт, який вноситься Уповноваженим до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, їх посадовим і службовим особам для вжиття відповідних заходів у місячний строк щодо усунення виявлених порушень прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» з метою забезпечення належного здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина, наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 10 березня 2023 року №30.15/23 затверджено Положення про порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини і громадянина (далі - Положення).

Пунктами 1.3 - 1.4, 1.10 Положення встановлено, що провадження Уповноваженого - це сукупність ужитих заходів, які застосовуються з метою забезпечення здійснення парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захисту прав кожного на території України і в межах її юрисдикції, запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

При здійсненні провадження Уповноваженого представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - представники Уповноваженого) та працівники Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Секретаріат) керуються Конституцією України, Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон), міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими нормативно-правовими актами України, Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, наказами Уповноваженого, Секретаріату, іншими організаційно-розпорядчими актами, що діють у Секретаріаті, а також цим Положенням.

У разі підтвердження інформації зі звернення щодо порушення прав і свобод людини і громадянина шляхом перевірки інформації і фактів про порушення прав і свобод людини і громадянина, викладених у зверненні або повідомленні, відкривається провадження Уповноваженого.

Згідно із пунктом 2.1.1 Положення провадження відкривається після проведення перевірки викладених у зверненні фактів, у випадку відсутності підстав для надання роз`яснення або вмотивованої відмови у розгляді звернення, на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує Уповноважений, зокрема, за зверненнями громадян України.

Відповідно до пункту 2.3 Положення не є підставами для відкриття провадження Уповноваженого звернення або повідомлення, в яких порушені питання:

2.3.1 розглядаються судами, зокрема в порядку, встановленому кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження», за винятком звернень про порушення процесуальних прав;

2.3.2 підлягають розгляду іншим компетентним органом, за винятком порушення таким органом прав і свобод людини і громадянина під час реалізації ним владних повноважень;

2.3.3 за якими можливо роз`яснити заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення або повідомлення.

Відповідно до пункту 3.1 Положення при здійсненні провадження Уповноваженого можуть вживатись один або декілька таких заходів:

3.1.1 надсилання запитів до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності;

3.1.2 відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності;

3.1.3 здійснення моніторингових візитів та проведення перевірок органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, а також місць, визначених у пункті 8 частини першої статті 13 Закону, в тому числі відвідування без попереднього повідомлення про час і мету.

Організація та проведення моніторингових візитів та проведення перевірок, оформлення матеріалів за їх результатами здійснюється відповідно до затвердженого у Секретаріаті окремо визначеного регламенту за відповідним напрямком роботи.

3.1.4 запрошення посадових і службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються у справі;

3.1.5 ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах;

3.1.6 проведення нарад, консультацій із представниками органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях;

3.1.7 звернення до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність, обмежену дієздатність або з інших поважних причин неспроможні самостійно захистити свої права і свободи;

3.1.8 участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за позовами Уповноваженого (заявами, клопотаннями, поданнями);

3.1.9 ініціювання незалежно від участі Уповноваженого у судовому провадженні перегляду судових рішень проведення перевірок діяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях.

Разом із тим, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Так, стаття 1 вказаного Закону визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Обсяг інформації про особу, що збирається, зберігається і використовується розпорядниками інформації, має бути максимально обмеженим і використовуватися лише з метою та у спосіб, визначений законом.

Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.

Відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Аналіз вказаного вище законодавства дає підстави для висновку про те, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» регулює відносини щодо доступу до інформації, яка вже існує, та не вимагає для відповіді на запит створювати певну інформацію, у тому числі нові види документів.

Розпорядник публічної інформації має обов`язок надати ту публічну інформацію, якою він володіє, і яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях. Вжиття заходів для того, щоби створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації. Тому розпорядник не може нести тягар відповідальності за ненадання запитувачу інформації, якої нема в його володінні (див. близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №9901/925/18 і від 10 грудня 2020 року у справі №9901/105/20).

Як стверджує представник позивача та встановлено судом, у спірних правовідносинах Чернігівський окружний адміністративний суд є розпорядником інформації щодо нарахованих та виплачених ОСОБА_1 сум суддівської винагороди за спірний період. Бажана ж інформація щодо сум суддівської винагороди ОСОБА_1 в Чернігівському окружному адміністративному суді відсутня, оскільки право на неї й було предметом розгляду в Київському окружному адміністративному суді в межах справи №620/9780/21. Саме при виконанні судового рішення у даній справі запитувана інформація має створитися.

Представник позивача зазначає, що при розгляді звернення ОСОБА_1 позивачем встановлено, що в розпорядженні Чернігівського окружного адміністративного суду, як відповідача у справі №620/9780/21, відсутнє рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 із відміткою про набрання ним законної сили. Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень не містить встановленої ознаки набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022. ОСОБА_1 разом із заявами, запитами чи скаргами жодного разу не надавав спірного рішення, яке б містило відмітку про набрання законної сили із встановленням відповідної дати такого набрання, підпису посадової особи суду та гербової печатки, що б відповідало вимогам Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2019 №814.

На переконання представника позивача, саме ОСОБА_1 як позивач у справі №620/9780/21, на користь якого прийнято рішення, в разі зацікавленості у швидкому вирішенню питання проведення перерахунку його суддівської винагороди мав проявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 із відміткою про набрання ним законної сили та направити його до боржника з метою добровільного виконання.

Разом з тим, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідач у своїх запитах та вимозі, без повідомлення про відкриття провадження щодо порушення Чернігівським окружним адміністративним судом законодавства в сфері захисту персональних даних, констатує порушення судом прав ОСОБА_1 на доступ до своїх персональних даних. Разом із тим, жодний запит не містить інформації, встановленої представником Уповноваженого із конкретизацією певних обставин, у той час як додані заяви ОСОБА_1 до матеріалів справи містять чіткі мотиви його звернення до суду й дають підстави для висновків про пов`язаність їх із виконанням рішення суду, ухваленого на його користь Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 1 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни.

Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її.

Ефективне виконання судовою владою її функцій можливе лише за умови її незалежності, що є її характерною відмінною рисою. Незалежність судової гілки влади забезпечується, по-перше, відокремленістю її в системі поділу державної влади, по-друге, неможливістю інших гілок державної влади впливати на рішення судів або скасовувати їх, по-третє, гарантіями незалежності суддів.

Роль незалежності судової влади відображена в численних міжнародно-правових актах, що встановлюють міжнародні стандарти незалежності судової влади. На рівні ООН затверджено Основні принципи незалежності судових органів, серед яких, зокрема, закріплено обов`язок усіх державних та інших установ шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її.

За приписами статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

У спірних правовідносинах Уповноваженим відкрито провадження щодо порушення Чернігівським окружним адміністративним судом законодавства в сфері захисту персональних даних.

Відповідачем відносно Голови Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуба Ю.О. складено адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.188-40 КУпАП.

Так, повноваження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини встановлені в статті 23 Закону України «Про захист персональних даних»:

Уповноважений має такі повноваження у сфері захисту персональних даних:

1) отримувати пропозиції, скарги та інші звернення фізичних і юридичних осіб з питань захисту персональних даних та приймати рішення за результатами їх розгляду;

2) проводити на підставі звернень або за власною ініціативою виїзні та безвиїзні, планові, позапланові перевірки володільців або розпорядників персональних даних в порядку, визначеному Уповноваженим, із забезпеченням відповідно до закону доступу до приміщень, де здійснюється обробка персональних даних;

3) отримувати на свою вимогу та мати доступ до будь-якої інформації (документів) володільців або розпорядників персональних даних, які необхідні для здійснення контролю за забезпеченням захисту персональних даних, у тому числі доступ до персональних даних, відповідних баз даних чи картотек, інформації з обмеженим доступом;

4) затверджувати нормативно-правові акти у сфері захисту персональних даних у випадках, передбачених цим Законом;

5) за підсумками перевірки, розгляду звернення видавати обов`язкові для виконання вимоги (приписи) про запобігання або усунення порушень законодавства про захист персональних даних, у тому числі щодо зміни, видалення або знищення персональних даних, забезпечення доступу до них, надання чи заборони їх надання третій особі, зупинення або припинення обробки персональних даних;

6) надавати рекомендації щодо практичного застосування законодавства про захист персональних даних, роз`яснювати права і обов`язки відповідних осіб за зверненням суб`єктів персональних даних, володільців або розпорядників персональних даних, структурних підрозділів або відповідальних осіб з організації роботи із захисту персональних даних, інших осіб;

7) взаємодіяти із структурними підрозділами або відповідальними особами, які відповідно до цього Закону організовують роботу, пов`язану із захистом персональних даних при їх обробці; оприлюднювати інформацію про такі структурні підрозділи та відповідальних осіб;

8) звертатися з пропозиціями до Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб щодо прийняття або внесення змін до нормативно-правових актів з питань захисту персональних даних;

9) надавати за зверненням професійних, самоврядних та інших громадських об`єднань чи юридичних осіб висновки щодо проектів кодексів поведінки у сфері захисту персональних даних та змін до них;

10) складати протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності та направляти їх до суду у випадках, передбачених законом;

11 ) інформувати про законодавство з питань захисту персональних даних, проблеми його практичного застосування, права і обов`язки суб`єктів відносин, пов`язаних із персональними даними;

12) здійснювати моніторинг нових практик, тенденцій та технологій захисту персональних даних;

13) організовувати та забезпечувати взаємодію з іноземними суб`єктами відносин, пов`язаних із персональними даними, у тому числі у зв`язку з виконанням Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних та Додаткового протоколу до неї, інших міжнародних договорів України у сфері захисту персональних даних;

14) брати участь у роботі міжнародних організацій з питань захисту персональних даних.

Уповноважений Верховної Ради України з прав людини включає до своєї щорічної доповіді про стан додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина в Україні звіт про стан додержання законодавства у сфері захисту персональних даних.

Водночас, повноваження представників Уповноваженого закріплено в Положенні про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.10.2022 N 84.15/22.

Пункт 4 Положення про представників Уповноваження передбачає, що представники Уповноваженого відповідно до покладених на них завдань за дорученнями (письмовими або усними) Уповноваженого мають право:

4.1.1 невідкладного прийому посадовими особами органів державної влади і органів місцевого самоврядування всіх рівнів, керівниками об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, керівниками спеціалізованих підрозділів, військових частин, посадовими особами органів виконавчої влади, органів Національної поліції, органів безпеки, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, органів прокуратури, посадовими особами та працівниками органів судової влади;

4.1.2 бути присутніми на засіданнях представницьких і виконавчих органів державної влади всіх рівнів, відвідувати без перешкод підприємства, установи, організації, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органи місцевого самоврядування, а також колегіальні засідання органів прокуратури, органів системи Міністерства внутрішніх справ України, Державної митної служби України і Державної податкової служби України, інших спеціалізованих органів і установ, до компетенції яких відноситься дотримання прав і свобод людини, судові засідання в межах здійснення провадження Уповноваженого;

4.1.3 на ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах Національної поліції, органах безпеки, органах Бюро економічної безпеки України, органах Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, органах прокуратури, ознайомлення з матеріалами судових справ, в тому числі тими, провадження у яких не завершено;

4.1.4 запитувати та одержувати в установленому порядку інформацію (документи) від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, їх посадових і службових осіб;

4.1.5 вимагати від посадових і службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності сприяння проведенню перевірок діяльності підконтрольних і підпорядкованих їм підприємств, установ, організацій, виділення спеціалістів для участі у проведенні перевірок, експертиз і надання відповідних висновків;

4.1.6 запрошувати посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку) для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються в межах здійснення провадження Уповноваженого;

4.1.7 підписувати листи (з використанням бланка затвердженого зразка представника Уповноваженого) до органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (крім Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, народних депутатів України, керівників центральних органів виконавчої влади), органів прокуратури (крім Генерального прокурора), органів судової влади (крім голови Верховного Суду), органів Національної поліції, органів безпеки (крім Голови Служби безпеки України), органів Бюро економічної безпеки України (крім директора Бюро економічної безпеки), органів Державного бюро розслідувань (крім директора Державного бюро розслідувань), Національного антикорупційного бюро України (крім директора Національного антикорупційного бюро України), керівників підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, громадських організацій з питань забезпечення дотримання прав людини, зокрема, у порушених у зверненнях до Уповноваженого, разом із рекомендаціями щодо дотримання стандартів у галузі прав людини, контролювати їх розгляд, а також відповіді на звернення;

4.1.8 відвідувати в будь-який час місця несвободи, опитувати осіб, які там знаходяться, отримувати інформацію відносно умов їх тримання;

4.1.9 діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством України;

4.1.10 подавати Уповноваженому пропозиції щодо створення експертних рад при представниках Уповноваженого та їх складу, а також щодо включення нових членів або виключення дійсних членів з їх складу;

4.1.11 брати участь у моніторинговому візиті (виїзну роботу) до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, без попереднього повідомлення про час та мету відвідувань;

4.1.12 направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів;

4.1.13 проводити наради, консультації із представниками органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях;

4.1.14 складати протоколи про адміністративні правопорушення у порядку, передбаченому чинним законодавством України;

4.1.15 здійснювати особистий прийом громадян;

4.1.16 здійснювати інші повноваження, визначені чинним законодавством України.

Чинне законодавство не містить чіткого визначення та переліку, що є законною вимогою Уповноваженого, що в деяких випадках може бути передумовою для перевищення меж повноважень, наданих Законом, для реалізації прав з контролю за додержанням конституційних прав громадян.

Так, у даному випадку законною вимогою представника Уповноваженого, на його думку, є лист про розгляд запиту на публічну інформацію та надання запитуваної інформації.

Із вказаного вбачається, що представником Уповноваженого у Чернігівській області Ларисою Шумною, викладаючи у листі від 21.11.2023 вимогу розглянути запит Добрянського В.В. та надати запитувану інформацію, перевищено свої повноваження, оскільки законодавство, яким закріплені права представника Уповноваженого, не наділяють останнього правом такої вимоги.

Незалежна, авторитетна та захищена судова гілка влади - це одна з умов демократичного суспільства, а повага до судової влади є гарантією стабільності держави.

Правові засади діяльності органів державної влади визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану», згідно з яким правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства, що може мати наслідком порушення принципу верховенства права, забороняється. Тобто у надскладних умовах воєнного стану має бути забезпечено право громадян на справедливий суд, дотримано принципу верховенства права.

Учасники ж судового процесу є рівними перед законом і судом.

Процесуальне ж законодавство, передбачивши певні етапи судового розгляду не містить норм, що б дозволяли певному колу осіб оминути відповідний етап, тобто, якщо Кодекс адміністративного судочинства України встановлює стадії судового розгляду від звернення до суду до прийняття рішення, то ніхто не вправі нехтувати порядком набрання законної сили цим рішенням та без використання процесуально встановлених дій, направлених на виконання рішення суду, чинити спробу впливу на судовий орган.

Застосування представником Уповноваженого з прав людини методів, які передбачають вжиття позапроцесуальних заходів задля досягнення мети конкретною особою отримати певну інформацію, може створити в суспільстві уявлення про можливість безперешкодного впливу на суд та судове рішення в позапроцесуальний спосіб та може бути розцінене як неправомірний вплив на судову владу, можливість втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя, що негативно позначається на авторитеті правосуддя та підриває незалежність судової влади.

У пункті 11 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів «Позиція судової влади та її відносини з іншими гілками державної влади в умовах сучасної демократії» зазначено, що життєво важливо, щоб судова влада не мала неналежних зв`язків з іншими гілками влади й не зазнавала неправомірного впливу з їх боку.

Разом з тим, представником позивача до суду надано копію постанови Чернігівського апеляційного суду від 11.07.2024 у справі №750/1867/24, якою скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.05.2024 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 188-40 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, відповідач при складанні та направленні вимоги від 21.11.2023 до Чернігівського окружного адміністративного суду про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації діяв не в межах наданих чинним законодавством повноважень, без дотримання основних складових принципу належного урядування, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3028,00грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що полягають у направленні вимоги від 21.11.2023 до Чернігівського окружного адміністративного суду про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації.

Визнати протиправною та скасувати вимогу представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 21.11.2023, адресовану Чернігівському окружному адміністративному суду про розгляд запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації та надання йому запитуваної інформації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на користь Чернігівського окружного адміністративного суду судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.