Справа № 200/7171/25
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Справа№200/7171/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 28.08.2025, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 28.08.2025, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулась через ВЕБ-портал із заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності заява про призначення пенсії від 19.08.2025 розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Проте рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 16 від 28.08.2025 позивачці відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На переконання позивачки, відповідач протиправно не зарахував до її страхового стажу періоди роботи позивачки з 05.07.1982 по 23.02.1984; з 24.02.1987 по 07.06.1988; з 27.06.1988 по 26.05.1993. На переконання позивачки, недоліки в оформленні її трудової книжки не можуть позбавляти її права на пенсійне забезпечення. Крім того, періоди роботи позивачки підтверджені біографічною довідкою та розрахунковими листами.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 16 від 28.08.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до п. 14-6.2. Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 18.01.2025, зарахувавши періоди роботи позивачки з 05.07.1982 по 23.02.1984; з 24.02.1987 по 07.06.1988; з 27.06.1988 по 26.05.1993 до загального стажу роботи.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надано відзив на позов. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що заяву позивачки було розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Страховий стаж заявниці на дату звернення становить 31 рік 10 місяців 14 днів. До страхового стажу зараховано всі період роботи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.08.2025 № 16 по зверненню ОСОБА_1 від 19.08.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Крім того, відповідач звернув увагу, що органом, що призначає пенсію, в даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, а органом, у якому позивачка повинна перебувати на обліку, та який буде здійснювати виплату пенсії у випадку її призначення - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відзив на позов до суду поданий не був.

Ухвалою від 22 вересня 2025 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив клопотання представниці позивачки про витребування доказів. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 28.08.2025, зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/7171/25. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення суду він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2023 року позивачка розпочала свою трудову діяльність 27 травня 1993 року. Записи про трудову діяльність ОСОБА_1 за період з 05.07.1982 по 23.02.1984; з 24.02.1987 по 07.06.1988; з 27.06.1988 по 26.05.1993 у трудовій книжці відсутні.

Поряд з цим, як вбачається з біографічної довідки Маріупольського вагонного депо від 26.02.2025 у період 07.1982 - 05.1985 позивачка працювала оператором зв`язку Ждановської поштово-телеграфної станції, 05.1985 - 06.1988 покоївкою Ждановського туристичного готелю "Турист", 06.1988 - 04.1993 провідницею пасажирського вагона вагонного депо Маріуполь Донецької залізниці.

19 серпня 2025 року позивачка звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Заяву позивачки було розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Страховий стаж заявниці на дату звернення становить 31 рік 10 місяців 14 днів. До страхового стажу зараховано всі період роботи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.08.2025 № 16 по зверненню ОСОБА_1 від 19.08.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- ІV).

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до положень пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Суд зазначає, що у дублікаті трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2023 року записи про трудову діяльність ОСОБА_1 за період з 05.07.1982 по 23.02.1984; з 24.02.1987 по 07.06.1988; з 27.06.1988 по 26.05.1993 відсутні.

При цьому, суд не вважає, що біографічною довідкою підтверджено, що у період 07.1982 - 05.1985 позивачка працювала оператором зв`язку Ждановської поштово-телеграфної станції, 05.1985 - 06.1988 покоївкою Ждановського туристичного готелю "Турист", адже вказана довідка видана начальником вагонного депо, а не безпосереднім роботодавцем. Крім того, не зазначено на підставі яких відомостей вона винесена, також вона не містить зазначення повних дат спірних періодів, а лише місяці та роки.

Щодо періоду роботи позивачки з 06.1988 по 04.1993 провідницею пасажирського вагона вагонного депо Маріуполь Донецької залізниці, суд звертає увагу, що безпосередньо уточнюючою довідкою від 04 серпня 2025 року, яка була видана Маріупольським вагонним депо підтверджено, що позивачка працювала провідницею, починаючи з 27 травня 1993 року, а не з червня 1988 року.

З огляду на вказане, суд вважає, що біографічна довідка не є тим документом, що підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 у спірний період.

Крім того, з розрахункових листів, які були надані позивачкою, не можливо встановити які відомості вони містять, кому та ким були видані, а тому суд вважає вказані докази неналежними та такими, що не підтверджують спірний період роботи позивачки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пенсійним органом правомірно не враховано спірні періоди роботи до страхового стажу ОСОБА_1 , а тому суд дійшов висновку про правомірність рішення № 16 від 28.08.2025, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення № 16 від 28.08.2025, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб