Справа № 300/6239/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/6239/24 пров. № А/857/2749/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,

суддя у І інстанції Тимощук О.Л.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 07 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки такої виплати з 07.10.2022 по день її фактичної виплати;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки такої виплати з 07.10.2022 по день її фактичної виплати 30.07.2024.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №300/6239/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що підстав для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення термінів виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, немає, оскільки така носить разовий характер, що не відповідає вимогам статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем, який у своїй скарзі просив скасувати його та прийняти нове про задоволення його позовних вимог. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Скаржник стверджує, що додаткова винагорода, починаючи з 28.02.2022, є щомісячним платежем на період дії воєнного стану, який виплачується військовослужбовцям, таким чином є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки не має разового характеру

На думку позивача, він має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини грошового забезпечення (додаткової винагороди), оскільки вона виплачується у разі порушення строків виплати доходу, а не виконання рішення суду. Вказані кошти нараховані в результаті перерахунку додаткової винагороди та відновлення прав позивача, порушених при виплаті грошового забезпечення у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до відомостей військового квитка серії НОМЕР_2 від 29.10.2019, ОСОБА_1 з 31.01.2020 по 05.03.2024 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Як свідчить довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.11.2022 №1930, видана Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 31.08.2022 отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в районі населеного пункту Добрянка Бериславського району Херсонської області, у проміжок часу 17:00-18:00 годин, виконуючи заходи щодо звільнення від окупаційних військ території України, під час здійснення атаки у визначеному бойовому порядку.

В наслідок чого, ОСОБА_2 проходив лікування у КНП ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені ОСОБА_3 ":

- з 07.10.2022 по 20.10.2022 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10620 (а.с.43-44);

- з 21.10.2022 по 11.11.2022 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10879 (а.с.45-46);

- з 28.12.2022 по 13.01.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №14897 (а.с.47-48);

- з 28.03.2023 по 12.04.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1050 (а.с.49-50);

- з 13.04.2023 по 05.05.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1492 (а.с.51-52);

- з 30.06.2023 по 13.07.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10651 (а.с.53-54);

- з 14.07.2023 по 25.07.2023 свідченням чого є виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №10820 (а.с.55-56).

Відповідно до відомостей довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 05.02.2024 №158/666, солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 на підставі статей 39в, 40в, 13в, 75в, 23г графи ІІ Розділу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби, протипоказана служба в десантно штурмових військах, спецспорудах та плавучому складі, придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №70 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні командира військової частини, колишній стрілець помічник гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 01.03.2024 №91-РС на посаду старшого стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби місто Старокостянтинів Хмельницької області. З 05.03.2024 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 №68 солдата ОСОБА_1 з 06.03.2024 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Представник позивача 17.05.2024 подав до Військової частини НОМЕР_1 скаргу, в якій просив:

- провести службову перевірку і надати інформацію щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні;

- вжити всіх можливих заходів щодо найшвидшого нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні;

- видати наказ про нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за періоди з 07.10.2022 по 20.10.2022, з 21.10.2022 по 11.11.2022, з 28.12.2022 по 13.01.2023, з 28.03.2023 по 12.04.2023, з 13.04.2023 по 05.05.2023, з 30.06.2023 по 13.07.2023, з 14.07.2023 по 25.07.2023 в розмірі 100 000,00 гривень на місять пропорційно часу перебування на лікуванні.

Листом Військової частини НОМЕР_4 від 22.05.2024 №501/25/1920, представнику позивача повідомлено, що телеграмою начальника штабу заступником начальника військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 призначити перевірку наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за період його перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.07.2024 №216, пункт 5 параграфу 1 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №70 доповнено наступним змістом: "солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 колишньому стрілець помічнику гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 07 жовтня по 11 листопада 2022 року та з 06 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року з урахуванням раніше виплаченої додаткової винагороди та виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 28 березня до 05 травня 2023 року, з 30 червня до 25 липня 2023 року" (а.с. 78).

Військовою частиною НОМЕР_1 30.07.2024 виплачено позивачу додаткову винагороду за вказані періоди, свідченням чого є виписка по картці/рахунку за період з 01.01.2024 по 04.08.2024, видана Акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБВНК"(а.с.69-71).

Представник позивача 01.08.2024 через Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до Постанови №168 за ввесь час затримки за період з 07.10.2022 по 31.07.2024 за ввесь час затримки виплати грошового забезпечення.

У відповідь на звернення відповідач листом від 13.08.2024 повідомив, що нараховані та виплачені позивачу суми додаткової винагороди відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку №260 належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, тобто мають разовий характер та не належать до переліку доходів, щодо яких здійснюється компенсація громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, таким чином, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення відсутні.

Вважаючи такі дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 у справі № 465/322/17.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив:

« Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.»

У справі, що розглядається, судом встановлено, що 30.07.2024 позивачу виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

Верховний Суд розглядаючи справу №280/8933/24 у своєму рішенні від 11.04.2025 дійшов таких висновків: « 81. Отже, одним із видів додаткової винагороди на період дії воєнного стану є додаткова винагорода військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

82. Виходячи зі змісту наведених положень Закону №2011-XII, постанови №168 та Порядку №260 винагорода, як вид виплат військовослужбовцям, є частиною їх грошового забезпечення та можуть належати як до групи щомісячних додаткових видів, так і до одноразових додаткових видів. Аналіз таких виплат та дослідження їх правової природи показує, що вони невід`ємно пов`язані з особливим характером та умовами служби військовослужбовця, зі здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають із статусу військовослужбовця та передбачені законом.

83. Очевидно, що призначення та виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням відбувається за настання особливого юридичного факту поранення під час захисту Батьківщини, що зумовлює лікування (по тривалості часу воно може бути різним) або потребу у відпустці для лікування у зв`язку з отриманням тяжкого поранення. При цьому обидва наслідки поранення є обмеженими в часі, оскільки і лікування, і відпустка відбуваються упродовж певного (необхідного, визначеного) часу. Тому й зазначена винагорода повинна здійснюватися упродовж цього часу - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.»

Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, що відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.11.2022 №1930, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 31.08.2022 отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, під час виконання бойового завдання в складі підрозділу, приймаючи безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини та у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , у проміжок часу 17:00-18:00 годин, виконуючи заходи щодо звільнення від окупаційних військ території України, під час здійснення атаки у визначеному бойовому порядку (а.с.42).

Позивач проходив лікування у КНП ЛОР "Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих імені ОСОБА_3 ": з 07.10.2022 по 20.10.2022; з 21.10.2022 по 11.11.2022; з 28.12.2022 по 13.01.2023; з 28.03.2023 по 12.04.2023; з 13.04.2023 по 05.05.2023; з 30.06.2023 по 13.07.2023; 14.07.2023 по 25.07.2023.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.07.2024 №216, пункт 5 параграфу 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.03.2024 №70 доповнено наступним змістом: "солдату військової служби за контрактом ОСОБА_1 колишньому стрілець помічнику гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 2 гірсько-штурмового взводу 4 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою, пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 07 жовтня по 11 листопада 2022 року та з 06 грудня 2022 року по 13 січня 2023 року з урахуванням раніше виплаченої додаткової винагороди та виплатити додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (зі змінами) у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою травмою пов`язаною з захистом Батьківщини за період з 28 березня до 05 травня 2023 року, з 30 червня до 25 липня 2023 року".

30.07.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 позивачу виплачено додаткову винагороду, що підтверджується випискою по картці/рахунку за період з 01.01.2024 по 04.08.2024, видана Акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБВНК".

Апеляційний суд наголошує, що за результатом розгляду справи №280/8933/24 як зразкової, Верховний Суд дійшов висновку, що додаткова винагорода, установлена постановою Кабінету Міністрів України №168 на період дії воєнного стану у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення, є додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців та входить до складу їх грошового забезпечення. Відповідно, в розумінні вимог Закону №2050-III та Порядку №159, такий додатковий вид грошового забезпечення є грошовим доходом, який вони одержують на території України і який не має разового характеру, а порушення строку його виплати є підставою для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що з огляду на невчасну виплату сум додаткової винагороди, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, а позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за період з 07.10.2022 по день її фактичної виплати 30.07.2024, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ.

За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та допустив невідповідність висновків, викладених у його судовому рішенні, таким обставинам. Відтак, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі № 300/6239/24/24 скасувати та позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 07 жовтня 2022 року по день її фактичної виплати 30 липня 2024 року.

Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 07 жовтня 2022 року по день її фактичної виплати 30 липня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула