Справа № 480/7879/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2025 року м. Суми Справа № 480/7879/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін та процесуальні дії вчинені судом.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, оскільки відповідачем, після звернення позивача, не було призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, в тому числі не застосовано найбільш сприятливий підхід, а також не зараховано період до страхового стажу.
Судом відкрито провадження 09.09.2024.
Відповідач подав відзив, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивовано тим, що спірне рішення прийнято правомірно, оскільки у позивача відсутній необхідний вік, а також страховий стаж.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом у паспорті.
Згідно з записами у трудовій книжці позивача за № 7-8, позивач у період з 04.08.2004 до 30.01.2005 отримував виплату матеріальної допомоги у зв`язку з безробіттям.
12.08.2024 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо зарахування періоду до страхового стажу.
Відповідно до пункту ''а'' ч.3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю.
Статтею 62 вказаного Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Необхідність підтверджувати періоди для визначення стажу роботи довідками виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно ст. 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Отже, записами № 7-8 трудової книжки підтверджено, що позивач у період з 04.08.2004 до 30.01.2005 отримував виплату матеріальної допомоги у зв`язку з безробіттям, а тому цей період підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача на підставі таких записів.
Підтвердження того, що виплата такої допомоги здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації не вимагається. Відповідач не надав суду доказів витребування необхідних йому документів у центрі зайнятості, а фактично переклав всі ризики на позивача, який надав трудовову книжку з дійсним записом.
2. Щодо умов для призначення пенсії за списком № 1.
Приписами ст.12 Закону про пенсійне забезпечення встановлено право виходу на пенсію за віком для чоловіків - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, і для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
В той же час, згідно з пунктом "а" ст. 13 цього Закону в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом про внесення змін № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 з 45 років до 50 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст. 13, ч. 2 ст. 14 та пункти "б" - "г" ст. 54 Закону про пенсійне забезпечення зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (п.1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."а" ст. 13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок після досягнення 45 років (за наявності загального - 15 р., та пільгового стажу роботи - 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 1,5 роки за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом (3 р. 9 м.).
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ст.26 та п.1 ч.2 ст.114 Закону про пенсійне страхування, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального - 20 р., та пільгового стажу роботи - 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 60 річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за Списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом (3 р. 9 м.).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону про пенсійне забезпечення та Закону про пенсійне страхування (ст.25 та п.1 ч.2 ст.114), а саме в частині пенсійного віку та віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за Списком № 1. Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію - за Списком № 1 - 45 років, тоді як другий - у 60 та 50 років відповідно.
Суд зветає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 1 застосуванню підлягають саме норми Закону про пенсійне забезпечення в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування.
Судом встановлено, що відповідачем застосовано норми Закону про пенсійне страхування. Натомість застосовуючи норми Закону про пенсійне забезпення, то позивач має право на пенсію за Списком № 1 у 50,5 років зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 4,5 роки за 3 роки роботи за списком № 1, враховуючи наявний необхідний страховий та пільговий за списком № 1.
3. Щодо способу захисту.
Оскільки прийнятті рішення відповідач застосував норму, яка звужує право позивача на пенсійне забезпечення, а також не зарахував період з 04.08.2004 до 31.01.2005 до страхового стажу, то cпірне рішення не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України. Тому таке рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з 12.08.2024 на підставі п.''а'' ст.13 ЗУ ''Про пенсійне забезпечення''.
Суд звертає увагу, що в силу норми п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону про пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивачу на момент звернення із заявою 12.08.2024 виповнилося 52 роки і вона має необхідний страховий та пільговий стаж за Списком № 1 3 роки 9 місяців, а пенсійний вік для жінок в Україні встановлено 55 років, то позивач має право на пенсію за списком № 1 з моменту звернення - з 12.08.2024, зі зменшенням 55 річного пенсійного віку.
Згідно абзацу другого ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням ч.2 ст.9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача зарахувати до страхового стажу період та повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що відповідач, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення, не зарахував позивачу період до страхового стажу.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірного рішення відповідача, суд, у відповідності до норми ч.8 ст.139 КАС України, стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.І. Сидорук