Справа № 640/147/19
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 р. № 640/147/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРАЛАЙН ЛТД" (03062, м.Київ, проспект Перемоги, 64, корп. "Р") до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м.Київ, вулиця Шолуденка, 33/19) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.12.2018,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СФЕРАЛАЙН ЛТД" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому позивач просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №2 від 06.12.2018 року та №2 від 06.12.2018.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.01.2019 було відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025, передано 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 вказана справа передана на розгляд судді Полях Н.А.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну планову виїну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАЛАЙН ЛТД» з податкового законодавства за період з 08.04.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 07.04.2015 по 31.03.2018.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 07.09.2018 N 614/26-15-14-02-02/39734946, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД»: 1) вимог п. 5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року № 242, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 2 листопада 1999 р. за № 750/4043, п. 18, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року № 242, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за № 27/4248, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, всього на загальну суму 156 203 грн., у тому числі за 2016 у сумі 93 323 грн., за 2017 у сумі 62 880 гривень; 2) вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього на загальну суму 205 421 грн., у тому числі по періодах: жовтень 2015 року на суму 35 883 грн .; листопад 2015 року на суму 20 703 грн .; грудень 2015 року на суму 21 537 грн .; січень 2016 року на суму 2 453 грн .; лютий 2016 року на суму 1 402 грн .; липень 2016 року на суму 3 891 грн .; грудень 2016 року на суму 62 312 грн .; січень 2017 року на суму 1 320 грн .; лютий 2017 року на суму 4 970 грн.; березень 2017 року на суму 4 325 грн.; квітень 2017 року на суму 4 964 грн.; червень 2017 року на суму 9 722 грн.; жовтень 2017 року на суму 21 741 грн.; жовтень 2017 року на суму 21 741 грн.; листопад 2017 року на суму 4 920 грн.; грудень 2017 року на суму 5 278 гривень; 3) вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 - 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних, які підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість за березень 2017 року; 4) вимог п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 з урахуванням пп. «е» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, 164.5 ст. 164, п. 171.2 «а» ст. 171 Податкового Кодексу України, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9 603,99 гривень; 5) вимог п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування військового збору, що призвело до заниження військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 656,28 гривень.

Позивачем було подано заперечення на Акт перевірки вих. № Б-1309/1 від 13 вересня 2018 року та заяву про проведення додаткової перевірки ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД» вих. № БУ-2409-1 від 24 вересня 2018 року.

За результатами розгляду вищевказаних документів Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАЛАЙН ЛТД» (код 39734946) з питань, що стали предметом оскарження, при розгляді заперечення від 13.09.2018 №Б-1309/1 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 14.09.2018 року №76481/10) на акт перевірки від 07.09.2018 №614/26-15-14-02-02/39734946 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД» (код 39734946), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.04.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 08.04.2015 по 31.03.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 07.04.2015 по 31.03.2018, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві було складено акт №788/26-15-14-02-02/39734946 від 22.11.2018 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «СФЕРАЛАЙН ЛТД» (код 39734946) з питань, що стали предметом оскарження, при розгляді заперечення від 13.09.2018 №Б-1309/1 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 14.09.2018 року №76481/10) на акт перевірки від 07.09.2018 №614/26-15-14-02-02/39734946 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.04.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 08.04.2015 по 31.03.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 07.04.2015 по 31.03.2018, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Згідно висновку контролюючого органу, викладеному у акті перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД»: 1) вимог п. 5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року № 242, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 2 листопада 1999 р. за № 750/4043, п. 18, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 жовтня 1999 року № 242, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 за № 27/4248, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, всього на загальну суму 81 483 грн., у тому числі за 2016 у сумі 80 423 грн., за 2017 у сумі 1 060 гривень; 2) вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього на загальну суму 136 237 грн., у тому числі по періодах: жовтень 2015 року на суму 35 883 грн .; листопад 2015 року на суму 20 703 грн .; грудень 2015 року на суму 21 537 грн .; січень 2016 року на суму 2 453 грн .; лютий 2016 року на суму 1 402 грн .; липень 2016 року на суму 3 891 грн .; грудень 2016 року на суму 50368 гривень.

На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києва були прийняті податкові повідомлення-рішення №2 від 06.12.2018 року, згідно з яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 125442,00 коп., з яких: за основним платежем - 100354,00 гривень; за штрафними (фінансовими) санкція 25088,00 гривень та №2 від 06.12.2018 року, згідно з яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 101 854,00 грн, з яких: за основним платежем - 81483,00 гривень; за штрафними (фінансовими) санкція 20371,00 гривень.

Позивач, не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Пунктом 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.99, встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з пунктом 7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до пункту 8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Пунктом 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» встановлено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996 від 16.07.1999, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Згідно з пунктом 2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 2.2 Положення підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (пункт 2.4 Положення).

У розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки, результати якої оформлені актом № 788/26-15-14-02-02/39734946 від 22.11.2018, контролюючи орган дійшов висновку, що в порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ підприємством занижено об`єкт оподаткування, визначений за правилами бухгалтерського обліку по рядку 01 податкової декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), зазначений за правилами бухгалтерського обліку» всього на загальну суму 325 558 грн., у тому числі: за 2016 у сумі 325 558 грн.

До такого висновку податковий орган дійшов при розгляді наявної податкової інформації, бухгалтерських документів щодо взаємовідносин з ТОВ «ЮКРЕЙН ФЕСІЛІТІ МЕНЕДЖМЕНТ ГРУП» (код 36547587), ПП «ЕЛЕКС-ТЕРМ» (код 37089461), ТОВ «КОМПАНІЯ ЕНЕРГОЦЕНТР» (код 39462480), у зв`язку з чим встановлено нереальність здійснення операцій.

Разом з тим, контролюючим органом до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження порушення позивачем п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, вимог п.5 та п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи» п. 18, п. 20 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», не відповідають вимогам Порядку №727, оскільки в акті не зазначено доказів, якими вони обґрунтовуються.

Відповідач у акті перевірки зазначив, що відображеними показниками витрат у рядку 01 податкової декларації «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), зазначений за правилами бухгалтерського обліку» всього на загальну суму 325 558 грн., у тому числі: за 2016 у сумі 325 558 грн. встановлено завищення задекларованих ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД» показників.

Однак, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтування висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вищевказаних положень норм права, відповідачем не зазначено, на підставі яких документально підтверджених даних Головним управлінням ДФС в м. Києві встановлено відповідні розбіжності.

Суд зазначає, що контролюючим органом не спростовано належним чином достовірність первинних документів та реальність господарських операцій, а висновки про порушення п.5, 7 П(С)БО 15 «Дохід», п.6 П(С)БО 8 «Нематеріальні активи», п.18, 20 П(С)БО 16 «Витрати», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.44.1 ст.44 ПК України, п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.1, 198.3, 198.5, 198.6 ст.198 ПК України ґрунтуються на формальному аналізі інформаційних баз ДФС щодо контрагентів позивача; виявленні у ланцюгах постачання ознак ризиковості окремих постачальників та відсутності у контрагентів достатніх трудових чи матеріально-технічних ресурсів за даними податкових органів.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що для підтвердження реальності господарських операцій за весь перевіряємий період позивачем було надано до перевірки та долучено до матеріалів справи договори з контрагентами, додаткові угоди та специфікації, видаткові та прибуткові накладні, акти приймання-передачі товару/послуг, товарно-транспортні накладні, договори з перевізниками та акти наданих транспортних послуг, платіжні доручення та банківські виписки, які підтверджують фактичну оплату товарів/послуг.

Крім того, позивачем надані податкові накладні, які своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, що відображають надходження та використання придбаних товарів у господарській діяльності.

Разом з тим, контролюючим органом не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження недійсності первинних документів, відсутності підписів уповноважених осіб чи дефектів форми, які б унеможливлювали їх використання в податковому обліку.

Відповідачем не наведено даних про відсутність товару на складах позивача, його нереальне переміщення, невикористання у подальшій діяльності чи невідповідність обсягів поставки реальним можливостям підприємства.

Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що суми сплаченого ПДВ не було включено до ціни придбаних товарів/послуг або що такі суми не були фактично сплачені постачальникам.

Суд зазначає, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення від 06.12.2018 №2 про донарахування ПДВ: 100 354,00 грн. основного платежу та 25 088,00 грн. штрафних санкцій та №2 про донарахування податку на прибуток: 81 483,00 грн. основного платежу та 20 371,00 грн. штрафних санкцій, ГУ ДФС у м. Києві, безпідставно не взято до уваги надані платником первинні документи, які підтверджують реальність операцій і відповідність витрат та податкового кредиту вимогам ст.44, 134, 198 ПК України.

Судом встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що надані ТОВ «СФЕРАЛАЙН ЛТД» первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, а також нормам Податкового кодексу України щодо підтвердження витрат та податкового кредиту.

Проте, контролюючим органом ані в акті від 07.09.2018 №614/26-15-14-02-02/39734946, ані в акті від 22.11.2018 №788/26-15-14-02-02/39734946 не наведеного належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності поставки товарів або надання послуг. Натомість, відповідач обмежився лише загальними посиланнями на податкову інформацію щодо контрагентів позивача.

Реальність господарських операцій підтверджується долученими до матеріалів справи первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг спірних операцій, не мають ознак дефектності.

Надані позивачем документи підтверджують зв`язок понесених витрат позивача по придбанню товару з господарською діяльністю.

В свою чергу, відповідачем не ставилися під сумнів обставини щодо достовірності представлених документів та не вказувалось на порушення позивачем порядку оформлення первинних документів та/чи підписання таких неуповноваженими особами.

Водночас, суд зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки та злагодженість дій між ними.

Таким чином, висновки про можливе порушення податкового законодавства контрагентами позивача не можуть автоматично підтверджувати порушення податкового законодавства самим позивачем, а позивач як платник податку не повинен нести наслідків невиконання своїми контрагентами вимог закону.

Водночас, доказів на підтвердження того, що позивач був обізнаний щодо неправомірної, на думку контролюючого органу, діяльності контрагентів, прямої чи опосередкованої причетності до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди, відповідачем не надано.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява №3991/03) у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Слід також наголосити, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій суб`єкта у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судом також взято до уваги, що спірні господарські операції в судовому порядку недійсними не визнавались, здійснювалися правоздатними юридичними особами і по своїй суті не суперечать інтересам держави, що дає підстави вважати, що такі мали реальний характер, тоді як підтвердження нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, надані позивачем первинні документи в своїй сукупності підтверджують підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а також фактичне здійснення господарських операцій позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення останніх.

При цьому, суд зауважує, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом не наведено жодного конкретного доказу, який би спростовував достовірність поданих первинних документів, не зазначено, що такі документи є недійсними, містять неправдиві відомості чи складені неуповноваженими особами. Не встановлено також фактів їх суперечливості між собою або невідповідності даним бухгалтерського та податкового обліку позивача.

Посилання відповідача на узагальнену податкову інформацію про контрагентів позивача, на їх відсутність за місцезнаходженням, незначну кількість працівників, відсутність основних фондів фактично стосуються порушень, допущених саме контрагентами.

Однак такі обставини самі по собі не свідчать про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також не доводять неправомірності формування позивачем витрат і податкового кредиту.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податку на формування витрат та податкового кредиту від дотримання контрагентами вимог податкового законодавства, а також від наявності у них достатніх трудових, матеріальних чи інших ресурсів, якщо платник фактично поніс витрати у зв`язку з придбанням товарів/послуг для використання в господарській діяльності, має належні первинні документи та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні.

Порушення податкової дисципліни постачальниками, у тому числі встановлення контролюючими органами у їх діяльності ознак фіктивності, не може автоматично позбавляти позивача права на врахування понесених витрат та податкового кредиту, якщо відсутні докази узгодженості дій між позивачем та такими контрагентами з метою одержання неправомірної податкової вигоди чи обізнаності позивача про можливі порушення з їх боку.

Суд зауважує, що наявність у платника податку належно оформлених первинних документів та зареєстрованих податкових накладних, що підтверджують реальність господарських операцій і спрямованість таких операцій на досягнення економічного результату, є достатньою підставою для формування витрат та податкового кредиту.

Негативні наслідки у вигляді позбавлення права на податковий кредит не можуть бути покладені на добросовісного платника податків виключно з огляду на порушення, допущені його контрагентом.

Висновки контролюючого органу про безтоварність операцій не можуть ґрунтуватися на припущеннях, загальних довідках чи узагальненій податковій інформації без належної оцінки конкретних первинних документів та без встановлення фактичної відсутності поставки товару/надання послуг.

Оцінюючи доводи відповідача щодо нереальності господарських операцій позивача з контрагентами, суд звертає увагу, що акт перевірки містить лише загальні посилання на результати аналітичного опрацювання баз даних ДФС, відсутність у постачальників трудових ресурсів або основних фондів. Однак відповідачем не наведено жодного конкретного доказу того, що товар фактично не постачався позивачу, не перевозився, не зберігався, не використовувався у його господарській діяльності чи не був в подальшому реалізований.

Натомість надані позивачем договори, накладні, ТТН, акти виконаних робіт, банківські документи, інвентаризаційні описи відображають ланцюг господарської операції від моменту укладення договору та відвантаження товару до його оприбуткування, використання та реалізації, а також відображення у бухгалтерському та податковому обліку. Достовірність цих документів податковим органом не спростована, заперечень щодо їх форми, змісту, повноважень підписантів у актах перевірки не наведено.

Щодо донарахувань з податку на прибуток, суд зазначає, що витрати, які стали предметом спору, пов`язані з придбанням позивачем товарів/послуг, необхідних для здійснення господарської діяльності, та підтверджені належними первинними документами.

Суд зауважує, що такі витрати віднесені позивачем до складу витрат відповідних звітних періодів у порядку, передбаченому П(С)БО 16 «Витрати», та вплинули на фінансовий результат до оподаткування.

Відповідачем не доведено, що зазначені витрати не пов`язані з господарською діяльністю позивача, є економічно необґрунтованими або понесеними з іншою метою, ніж отримання доходу.

Щодо донарахувань з податку на додану вартість, суд виходить з того, що позивач сформував податковий кредит за спірними операціями на підставі належним чином зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних та фактичної оплати вартості товарів/послуг.

Відповідні товари/послуги були отримані та використані у межах господарської діяльності позивача, що підтверджено первинними документами та даними бухгалтерського обліку.

Обставин, які згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України унеможливлювали б віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, контролюючим органом не наведено.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доведення правомірності такого рішення покладається на відповідача.

Між тим, у даній справі відповідач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, викладені в акті перевірки, та правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень №2 від 06.12.2018 року та №2 від 06.12.2018 року.

Висновки контролюючого органу фактично ґрунтуються на припущеннях щодо можливих порушень з боку контрагентів позивача, а не на встановленні відсутності реального характеру господарських операцій самого позивача.

За таких обставин суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення №2 від 06.12.2018 року та №2 від 06.12.2018 року, прийняті відповідачем, є протиправними і підлягають скасуванню, а заявлені позовні вимоги - задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України .

Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРАЛАЙН ЛТД" (03062, м.Київ, проспект Перемоги, 64, корп. "Р") до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м.Київ, вулиця Шолуденка, 33/19) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.12.2018 - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві №2 від 06.12.2018 та №2 від 06.12.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м.Київ, вулиця Шолуденка, 33/19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СФЕРАЛАЙН ЛТД" (03062, м.Київ, проспект Перемоги, 64, корп. "Р") суму судового збору у розмірі 3 409,45 грн. (три тисячі чотириста дев`ять гривень 45 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях