Справа № 260/3465/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/3465/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2), яким просить суд:

1) прийняти позовну заяву до розгляду;

2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1994 року по 26.03.2002 року в радгоспі «Верховина», згідно Трудової книжки НОМЕР_2 ;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1994 року по 26.03.2002 року в радгоспі «Верховина» згідно Трудової книжки НОМЕР_2 та призначити ОСОБА_1 пенсію по віку з врахуванням періоду роботи з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року в радгоспі «Верховина» згідно Трудової книжки НОМЕР_2 , починаючи з дня набуття права, а саме 16.01.2024 року;

4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.01.2024 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, позивач отримала рішення від 23.01.2024 року №19 про відмову в призначенні пенсії. Наведені обставини стали приводом для звернення до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

04 червня 2024 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позов в якому проти заявлених позовних вимог заперечив, аргументуючи їх безпідставністю. Зокрема, зазначив, що 04.03.2024 року ОСОБА_1 , звернулася із заявою щодо призначення пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З метою своєчасного та якісного опрацювання електронних пенсійних справ, які призначаються в рамках централізації та для недопущення переплат чи недоплат пенсійних коштів спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснено перевірку первинного призначення електронної пенсійної справи згідно заяви № 1287 від 04.03.2024 року. Так, при перевірці (акт перевірки № 0700-1002-1/1576 від 28.03.2024 року) виявлено, що в книзі про нарахування заробітної плати «Вонігово відділення р-пу «Верховина» з 1994 року - 1998 року ОСОБА_1 не значиться. За період 1999 року 2002 року в книгах заробітної плати радгоспу «Верховина» ОСОБА_1 також відсутня. В даному контексті зазначаємо, що Головним управлінням стаж зараховано згідно акту перевірки, а саме по фактичному нарахуванню заробітної плати. Отже, стаж роботи з 01.01.1994 по 26.03.2002 в радгоспі «Верховина» не підтверджено, так як в книгах по нарахуванню з/плати ОСОБА_1 , не значиться. Таким чином, за наслідками перегляду розрахунку стажу роботи встановлено, що стаж позивачки становить 12 років 8 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки право на призначення пенсії виникає після досягнення 63 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 21 року. Тобто, оскільки існуючі недоліки є суттєвими, то відповідно і неможливо зарахувати спірний періоду роботи ОСОБА_1 до її страхового стажу на підставі виключно даних трудової книжки НОМЕР_2 , так як, не підтверджено факту нарахування заробітної плати. Водночас зазначає, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 (довідка Форми ОК-5) відсутня інформація про страховий стаж, а саме за періоди з роботи з 01.07.2000 року по 26.03.2002 року. Записи в трудовій книжці позивачки не підтверджено первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тому і немає жодних правових підстав зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1994 року по 26.03.2002 року у радгоспі «Верховина.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року залучено до участі в справі № 260/3465/24 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та встановлено 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

28 квітня 2025 року відповідач 2 надіслав до суду відзив на позов в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зазначає, що 17 січня 2024 року позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003. Відповідь на звернення надавалося за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" , зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961. Після проведення перерахунку (припинення діяльності) електронна пенсійна справа, яка була отримана Управлінням для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації фактичного місця проживання особи, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу з 01.01.2024по 31.12.2024-від 21 до 31 року. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1058 у разі відсутності страхового стажу передбаченого частинами першою та другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 65 років за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2026 по 31.12.2026 - від 15 до 23 років. За результати розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу Позивачу не зараховано періоди роботи з 23.07.1986 по 26.03.2002 за трудовою книжкою(записи №3-6) та довідками №2 від 12.02.2024), оскільки з 01.07.2000 по 26.03.2002 в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості та сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.01.2024 року звернулась до територіальних органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України Київській області прийнято рішення від 23.01.2024 року за №9 про відмову в призначенні пенсії. Додатково зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 10.12.1981 року оскільки відсутня довідка про перейменування (реорганізацію) підприємства.

Позивач вважає вищезазначене рішення протиправним, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV).

Частиною 1 ст.26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 1 Закону №1058-IV, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом не враховано до страхового стажу періоди роботи позивача, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 10.12.1981 року:

- 23.07.1986 року по 26.03.2002 року, оскільки назва підприємства при прийнятті на роботу не відповідає назві підприємства на печатці, яка стверджує запис про звільнення, що порушує Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року №58, крім того, відсутня довідка про перейменування підприємства.

Як вбачається з розрахунку стажу форми РС-право, до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року.

Позивач просить суд зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1994 по 26.03.2002 та з 23.07.1986 по 26.03.2002.

Вирішуючи питання неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року, суд зазначає, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі по тексту Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок №637).

Згідно п.1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм дає суду підстави зробити висновок, що надання особою до пенсійного органу документів та уточнюючих довідок на підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії потрібно лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи в ній.

Суд зауважує, що трудова книжка серії НОМЕР_2 містить всі необхідні записи, які підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року.

При цьому неврахування вищезазначених періодів підтверджується розрахунком стажу форми РС-право, наявним в матеріалах справи.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є в наявності певні недоліки в оформлені трудової книжки, оскільки наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказані спірні періоди роботи не підтверджують факту перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.

Верховний Суд у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зарахуванню до страхового стажу позивача підлягають саме період з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року.

За наведених обставин, рішення від 23.01.2024 року №19 слід визнати протиправним та скасувати його.

Суд вважає, що відповідачі не довели правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частиною другою ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати у розмірі 605,60 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який в силу вимог статті 139 КАС України підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, оскільки він приймав оскаржуване рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.01.2024 року №19 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1994 року по 26.03.2002 року в радгоспі «Верховина» згідно Трудової книжки НОМЕР_2 та призначити ОСОБА_1 пенсію по віку з врахуванням періоду роботи з 23.07.1986 року по 26.03.2002 року в радгоспі «Верховина» згідно Трудової книжки НОМЕР_2 , починаючи з дня набуття права, а саме 16.01.2024 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець