Справа № 600/909/24-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/909/24-а Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

10 грудня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25 січня 2024 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889, виходячи із довідок від 25 січня 2024 року № 632 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 633 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, зарахувавши до стажу державної служби, період роботи на відповідних посадах: з 28.06.1990 р. по 31.08.1993 р. в центрі по пенсійному та соціальному обслуговуванню населення управління соціального забезпечення Чернівецької обласної державної адміністрації; з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування; з 01.06.2016 р. по 02.01.2024 р. в ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.03.2025 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду та із зарахуванням до стажу державної служби ОСОБА_1 , періодів роботи на відповідних посадах з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що згідно поданих документів ОСОБА_1 , періоди роботи посадових осіб в органах місцевого самоврядування, під час перебування на яких були присвоєні ранги посадової особи місцевого самоврядування, зокрема з 12.03.2022 по 16.09.2015 не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки на день набрання чинності Закону №889 ОСОБА_1 не перебувала на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ відсутні.

Також апелянт наголошує на тому, що за результатами розгляду заяви Позивача та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення від 01.02.2024 №01 про відмову в перерахунку пенсії відповідно Закону України «Про державну службу».

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 03.01.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, згідно Закону №1058. Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача. (а.с. 8-11).

25.01.2024 р. позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". (а.с. 13).

Матеріали справи містять довідки ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 25 січня 2024 року №632 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), №633 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. (а.с. 14-15).

20.02.2024 відповідачем повідомлено позивача у листі №2400-1706-8/7440 про відмову у призначенні пенсії та вказано про прийняття рішення №01 від 01.02.2024 р. (а.с. 16).

Матеріали справи містять рішення №01 від 01.02.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки згідно поданих до управління документів, періоди роботи посадових осіб місцевого самоврядування, під час перебування на яких були присвоєні ранги посадової особи місцевого самоврядування, зокрема з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також вказано, що станом на день набрання чинності Законом №889 (1 травня 2016 р.) позивач не перебувала на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» відсутні. (а.с. 17).

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби. Згідно записів трудової книжки позивача, зокрема, період з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. роботи в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача для визначення права на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу".

Суд звернув увагу, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. На підставі відомостей трудової книжки позивача встановлено, що станом на 01.05.2016 р. позивач не займала посади державної служби, а тому необхідною умовою для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є наявність 20 років певного стажу державної служби. Однак, пенсійним органом фактично не здійснювався належний обрахунок страхового стажу позивача, з врахуванням періоду роботи позивача з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р., що вказує на безпідставність доводів пенсійного органу в цій частині та передчасної відмови у призначенні пенсії державної служби.

З вказаних підстав суд вважав неналежним розгляд заяви позивача від 25.01.2024 р. та протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість прийнятої відмови в переведенні позивача з одного виду на інший, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 25.01.2024 р., з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приписами частини третьої статті 48 КАС України визначено, що у разі якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави (частина 4 статті 48 КАС України).

Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 160/12574/20 вказано, що належним є Відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність Відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним Відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою Позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Разом з тим, колегією суддів Верховного Суду зазначено, що Позивач не завжди спроможний правильно визначити Відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, Позивач зазначає Відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи вона може заявити клопотання про заміну неналежного Відповідача належним. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного Відповідача належним або залучити до участі у справі Співвідповідача, однак на це потрібна згода Позивача. При цьому, заміна Відповідача може відбутися за клопотанням не лише Позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого Відповідача, або навіть за ініціативою суду. Після заміни Сторони, залучення другого Відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна Відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції

Отже визначення Відповідачів, предмета та підстав спору є правом Позивача. Натомість, встановлення належності Відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності Відповідачів та їх заміна у разі необхідності, або залучення Співвідповідачів.

Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав неналежності Відповідача, не обговоривши попередньо це питання зі Сторонами. З`ясувавши, хто є належним Відповідачем у справі, суд повинен вирішити питання про залучення до участі у справі належного Відповідача чи Співвідповідача. Такий обов`язок суду випливає зі змісту статті 52 КАС України.

Як було встановлено з матеріалів справи, позивач з 03.01.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, згідно Закону №1058.

25.01.2024 р. позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". (а.с. 13).

Листом №2400-1706-8/7400 від 20.02.2024 року ГУ ПФУ в Чернівецькій області (відповідач) повідомив позивача про прийняте 01.02.2024 в умовах розподілу та опрацювання звернень за принципом єдиної черги, завдань та єдиної черги спеціалістів рішення №01 про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" за результатами розгляду заяви від 25.01.2024 №1118 (рішення додається).

Відповідно до п.1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з п.п. 4.2, 4.3 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв.

Позивач звернувся із заявою про перехід на інший вид пенсії за місцем її обліку до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Разом з тим, як зазначено відповідачем у цій справі та підтверджується матеріалами справи, за принципом екстериторіальності заява позивача від 25.01.2024 з доданими документами розглядалась ГУ ПФУ у Київській області. За результатами розгляду рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 01.02.2024 №01 було відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області лише прийнято від Позивача документи, в той час як відмова у переведенні на інший вид пенсії, яка є предметом оскарження, прийнята іншим органом Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

При цьому, як вбачається з поданого до суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відзиву на позовну заяву, пенсійний орган наголошовував, що рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» приймало ГУ ПФУ у Київській області, а не ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Проте, матеріали даної адміністративної справи не містять жодних доказів того, що суд першої інстанції врахував вищевикладене, встановив обставини того, ким було прийнято спірне рішення та залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, як співвідповідача.

Також суд звертає увагу на вже зазначені вище положення п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, які свідчать про те, що з урахуванням принципу екстериторіальності призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначенні/переведенні має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше. До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку ГУ ПФУ у Київській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Відтак, у спірному випадку і обов`язок щодо призначення позивачу пенсії/зарахування стажу для її призначення має бути покладено саме на орган, який прийняв протиправне рішення про відмову у такому призначенні.

У свою чергу, у межах цього спору ГУ ПФУ в Чернівецькій області виконало виключно 2 функції: прийняло документи та повідомило про результати їх розгляду ГУ ПФУ у Київській області, що свідчить про те, що жодних рішень владно-розпорядчого характеру, які б призводили до зміни чи встановлення прав та обов`язків позивача, ГУ ПФУ в Чернівецькій області не приймалось.

Аналогічна за змістом правова позиція щодо визначення територіального органу Пенсійного фонду України, на якого необхідно покладати обов`язок із вчинення дій після скасування його рішення про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії, висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Однак, в порушення норм процесуального права, суб`єктний склад учасників цієї справи залишився таким, яким його визначив Позивач,відповідачем визначено лише ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

Ураховуючи принцип офіційного з`ясування обставин справи, суд першої інстанції мав би самостійно замінити Відповідача (частина третя статті 48 КАС України) чи залучити другого співвідповідача (частина четверта статті 48 КАС України), якщо для цього є підстави, чого ним зроблено не було.

Разом з тим, за правилами ч.7 ст.48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що заміна первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем належить до повноважень суду першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

Відтак, суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, як було підкреслено вище, позбавлений можливості виправити наведену помилку, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав, що він заявлений до неналежного відповідача.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Аналогічний за змістом правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №336/2138/17 (2-а/336/223/2017), від 26.06.2019 у справі №303/3794/17, від 09.08.2019 у справі №821/2089/17, від 09.10.2019 у справі №456/2935/15-а, від 30.09.2019 року у справі №819/940/18 та від 31.10.2019 у справі №826/17241/16.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не встановивши фактичні обставини, які мають значення для справи та не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень, встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції, допустив порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції щодо заміни відповідача на належного або залучення в якості співвідповідача, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.