Справа № 160/27761/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 грудня 2025 року Справа №160/27761/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сластьон А.О., розглянувши Звіт про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2024 №410 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації в складі команди НОМЕР_1 » в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

Скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №296 від 05.10.2024 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24 набрало законної сили 21.10.2025.

Також, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 задоволено частково заяву представника позивача адвоката Суботіна Геннадія Геннадійовича про забезпечення позову у справі №160/27761/24. Заборонено Військовій частині НОМЕР_1 , в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переведення ОСОБА_1 , для проходження військової служби до іншої військової частини - до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними наказів та зобов`язання вчинити певні дії.

27.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача від 24.10.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24 шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 подати Дніпропетровському окружному адміністративному суду звіт про виконання судового рішення від 07.01.2025 у справі №160/27761/24. Також, представник позивача просив суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання ухвали суду про забезпечення позову від 18.10.2024 у справі №160/27761/24.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24 відповідачами не виконано. Також, представник позивача вказав, що військовою частиною НОМЕР_1 не виконано вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 про забезпечення позову в частині заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переведення ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншої військової частини - до набрання законної сили рішенням суду у справі №160/27761/24. Зокрема, представник позивача повідомив суд про те, що командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (по стройовій частині) №345 від 20.11.2024, яким ОСОБА_1 переміщено/переведено з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 . Наразі ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2025 року зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати у 15-денний термін звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24.

Також, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати у 15-денний термін звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати у 15-денний термін звіт про виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 про забезпечення позову у справі №160/27761/24 з наданням пояснень щодо переміщення/переведення ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_3 .

13 листопада 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24, в якому зазначено, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

25 листопада 2025 року від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про продовження строку на подання Звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24.

У зазначеному клопотанні представник військової частини НОМЕР_1 повідомив суд про те, що за наслідком ухваленого Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 призначено проведення службового розслідування з метою встановлення розміру завданих державі збитків через порушення процедури мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк проведення вказаного розслідування - до 10.12.2025. За результатами вказаного розслідування буде прийнято наказ про виключення зі списків особового складу ОСОБА_2 .

Щодо виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 про забезпечення позову у справі №160/27761/24 військова частина НОМЕР_1 зазначила, що розподіл військовослужбовців, які завершили курс базової загальної військової підготовки до інших військових частин здійснюється на підставі доручень Генерального штабу Збройних Сил України. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 №345 солдата ОСОБА_1 на підставі розпорядження Генерального штабу від 14.11.2024 №300/У/2268/1/дск було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 . Отже, військова частини НОМЕР_1 не приймає участі в розподілі військовослужбовців, а лише виконує розпорядження Генерального штабу.

У зв`язку з цим військова частина НОМЕР_1 просить суд продовжити строк на подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлено статтею 382 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частин 2, 3, 4 статті 382 Кодексу за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, під час розгляду звіту про виконання рішення суду, суд зобов`язаний надавати правову оцінку кожному доводу суб`єкта владних повноважень стосовно підстав невиконання судового рішення, та, у разі відсутності доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій суб`єкта владних повноважень, які б свідчили, що відповідач дійсно бажає реалізувати свій обов`язок стосовно виконання судового рішення в найкоротші строки, застосовувати відповідний штраф.

За висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 01.02.2022 у справі №420/177/20, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, зокрема, у публічно-правових спорах, адміністративні суди повинні зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, щоб це не призводило до порушення основоположних засад адміністративного судочинства та щоб такі засоби не були надмірними за визначених умов та не призводили до порушення прав, гарантованих Конституцією та законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Це означає, що негативні наслідки недобровільного виконання судового рішення мають бути пропорційними та збалансованими, а санкції, накладені судом у зв`язку з невиконанням судового рішення, не повинні бути надмірними; при цьому мають враховуватися усі обставини, які стали причиною невиконання судового рішення, надаватися оцінка діям боржника, спрямованих на таке виконання, міру його вини тощо.

Щодо поданого ІНФОРМАЦІЯ_2 Звіту.

Відповідач 1 вказує, що ним виконано рішення суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24, оскільки наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 вичерпав свою дію внаслідок мобілізації ОСОБА_1 та направлення його для проходження військової служби до військової частини.

Також, попри встановлені в рішенні суду від 07.01.2025 висновки про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_1 та зворотність процедури мобілізації, відповідач 1 продовжує наполягати у своєму Звіті про незворотність мобілізації, що прямо протирічить мотивувальній та резолютивній частинам рішення суду від 07.01.2025 у справі №160/27761/24.

З цього приводу суд зазначає таке.

Рішенням суду від 07.01.2025 визнано протиправними та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.10.2024 №410 «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації в складі команди НОМЕР_1 » в частині призову ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №296 від 05.10.2024 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Також, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, що свідчить про зворотність процедури мобілізації, яка була проведена з порушенням процедури.

Так, належне відновлення порушених прав позивача в цій справі суд розглядає через відновлення становища ОСОБА_1 , яке існувало до порушення його прав.

У розвиток цієї позиції судом в цій справі застосовано один із базових принципів права про те, що протиправні дії не можуть спричиняти правомірних наслідків.

З огляду на положення Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини спричиняє необхідність вчинення конкретних дій територіальним центром комлектування та соціальної підтримки, в тому числі щодо зміни категорії обліку та статусу особи, яку виключили зі списків особового складу військової частини; постановки особи на облік, отримання від військової частини військово-облікового документа позивача та обліково-послужної картки військовослужбовця тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано до суду доказів на підтвердження вжиття заходів, направлених на виконання рішення суду в цій справі, що свідчить про невиконання відповідачем 1 рішення суду та дає підстави для відмови у прийнятті Звіту із встановленням нового строку для подання Звіту.

При цьому, з огляду на те, що можливість виконання відповідачем 1 рішення суду поставлена в залежність від дій військової частини НОМЕР_1 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини, суд не накладає штраф на керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 за наслідком відмови у прийнятті Звіту відповідача 1.

Щодо заявленого Військовою частиною НОМЕР_1 клопотання про продовження строку для подачі Звіту.

З матеріалів справи вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 Звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 у встановлений ухвалою суду від 04.11.2025 строк не надано.

Суд не визнає поважними причини, якими відповідач 2 обґрунтовує неможливість подачі Звіту.

Так, військова частина вказує, що за наслідком ухваленого Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 призначено проведення службового розслідування з метою встановлення розміру завданих державі збитків через порушення процедури мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк проведення вказаного розслідування - до 10.12.2025. За результатами вказаного розслідування буде прийнято наказ про виключення зі списків особового складу ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу, що обов`язок військової частини щодо виключення позивача зі списків особового складу виник за наслідком набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Відтак, результати проведення службового розслідування, існування якого відповідач не підтвердив належними доказами, ніяким чином не впливають на обов`язок військової частини виконати рішення суду.

Також, судом встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 проігноровано вимоги ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 про забезпечення позову у справі №160/27761/24, що призвело до переміщення ОСОБА_1 до іншої військової частини, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2024 №345.

Доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що розподіл військовослужбовців, які завершили курс базової загальної військової підготовки, до інших військових частин здійснюється на підставі доручень Генерального штабу Збройних Сил України, судом не приймаються.

Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 заборонено Військовій частині НОМЕР_1 , в особі її командира та іншим компетентним особам вчиняти будь-які дії щодо переведення ОСОБА_1 , для проходження військової служби до іншої військової частини - до набрання законної сили рішення суду у справі №160/27761/24.

Попри існування ухвали суду від 18.10.2024 про забезпечення позову, яка набрала законної сили 18.10.2024, військової частиною НОМЕР_1 вимоги ухвали суду не виконано.

Посилання військової частини на виконання розпорядження Генерального штабу до уваги не беруться, оскільки судове рішення є обов`язковим до виконання (ст. 129-1 Конституції України), а умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню є кримінально караним діянням (ст.382 КК України).

На переконання суду, правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення.

Суд наголошує, що невиконання суб`єктом владних повноважень рішення суду призводить до невиправданого порушення прав особи, яку це рішення мало б захистити, а також нівелює ефективність здійснення правосуддя.

Попри визнання судом протиправності дій суб`єктів владних повноважень в цій справі, висновки суб`єктами владних повноважень не зроблені.

Зазначені обставини дають суду не тільки право відмовити у прийнятті звітів, але і зобов`язують накласти штраф на керівника військової частини НОМЕР_1 .

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, слідує однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому, обов`язковою складовою судового процесу, є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Відтак, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії задля організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Згідно з ч. ч. 3-4 статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 144 КАС України про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

За змістом частини 4 статті 149 КАС України ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що в силу положень частини 3 статті 145 КАС України, застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених КАС України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2025 року - 3 028,00 гривень.

З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, враховуючи принцип співрозмірності вчиненого порушення, суд вважає за належне стягнути з керівника військової частини НОМЕР_1 - штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб:

10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на користь ОСОБА_1 та

10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в дохід Державного бюджету України.

З наявного в матеріалах справи витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.05.2025 №673 вбачається, що підполковника ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи те, що відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 не виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року та ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 у справі №160/27761/25, суд вважає, що існують підстави для накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу за невиконання рішення суду.

Також, суд відмовляє ІНФОРМАЦІЯ_1 у прийнятті Звіту та встановлює новий строк для подання Звіту.

Керуючись статтями 243, 315, 316, 321, 322, 325, 378 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті звіту ІНФОРМАЦІЯ_1 про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 - відмовити.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати новий Звіт про належне виконання рішення суду у справі №160/27761/24 - до 05.01.2026.

ПОВТОРНО зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати Звіт про повне належне виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі №160/27761/24 - до 20.12.2025.

Роз`яснити, що звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення повинен відповідати вимогам, встановленим частинами 2, 3 статті 382-2 КАС України.

Накласти на ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) штраф у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) в дохід Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 21081100; призначення платежу: *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Штраф (як засіб процесуального примусу) накладений на (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф), за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення штрафу)) штраф у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 30 280, 00 гривень (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) штраф у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 30 280, 00 гривень (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Ухвала є виконавчим документом відповідно до вимог частини 5 статті 149 КАС України.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (місцезнаходження: 00020, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код: 26255795).

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя А.О. Сластьон