Справа № 260/3933/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/3933/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить:

1) визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 оформлене рішенням про відмову у призначенні пенсії № 31 від 02.05.2025року;

2) зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 з дня звернення - 25.04.2025 року;

3) стягнути сплачений судовий збір з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 25 квітня 2025 року звернулася до Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо перерахунку пенсії, із зарахуванням пільгового стажу роботи відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058 згідно довідки №25 від 24.04.2025 року за період роботи з 25.03.2004 року по 31.07.2019 року, яка видана ДП «Шахта №1 «Нововолинська»» та згідно довідки № 84 від 23.04.2025 року за період роботи з 01.08.2019 року по 23.04.2025 року, яка видана ДП «Шахта №9 «Нововолинська»».

За наслідками розгляду прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивача, зазначивши, що в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 відмовлено через недосягнення пенсійного віку - 55 років, відповідно до частини 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Попри те, в даній відмові підтверджено, що страховий стаж роботи позивачки становить 27 років 6 місяців 15 днів, з них за списком №2 на дату подачі заяви становить 19 років 0 місяців 7 днів.

З даними діями відповідача позивач не погоджується, тому звернулася з даним позовом.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по віку за Списком №2. За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. За результатами розгляду заяви позивача та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, з врахуванням принципу екстериторіальності, прийнято рішення від 02.05.2025 № 31 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку№2, у зв`язку з недосягненням необхідного віку для призначення пенсії за Списком №2 - 55 років.

Зазначає, що відповідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж позивачки склав 27 років 6 місяців 15 днів, стаж роботи за Списком № 2 19 років 0 місяців 7 днів. Вік позивачки на дату звернення становив 52 роки 5 місяців 11 днів. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць (після 21.08.1992 року), - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 25 квітня 2025 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, додавши підтверджуючі довідки про роботу у шкідливих та важких умовах на підприємствах вугільної промисловості. За результатами екстериторіального розгляду її звернення Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області 02 травня 2025 року було прийнято рішення №31 про відмову в призначенні пенсії, яке позивачка отримала 05 травня 2025 року. У рішенні зазначено, що підставою відмови є недосягнення пенсійного віку - 55 років, встановленого ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому ПФУ підтвердив, що страховий стаж позивачки становить 27 років 6 місяців 15 днів, з яких за Списком № 2 - 19 років 0 місяців 7 днів на дату подання заяви.

Разом з тим, станом на день звернення, 25.04.2025 року, позивачка досягла віку 52 роки, має понад 27 років трудового стажу, а фактична зайнятість упродовж повного робочого дня у шкідливих і важких умовах за Списком № 2 перевищує 19 років (21 рік, 0 місяців, 29 днів). Зокрема, період роботи з 25.03.2004 року по 31.07.2019 року підтверджено довідкою ДП «Шахта № 1 «Нововолинська»» від 24.04.2025 № 25, а період з 01.08.2019 року по 23.04.2025 року - довідкою ДП «Шахта № 9 «Нововолинська»» від 23.04.2025 № 84. За таких обставин позивачка мала право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020, яким визнано неконституційними зміни до статті 13, внесені Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII, що протиправно підвищували вікові вимоги для осіб зі стажем за Списком № 2.

Враховуючи, що заява від 25.04.2025 року була подана до Головного управління ПФУ у Волинській області, але відповідно до принципу екстериторіальності розглядалася та була вирішена Головним управлінням ПФУ в Закарпатській області шляхом прийняття рішення про відмову, саме дії останнього є предметом спору. Оскільки оскаржуване рішення фактично порушує право позивачки на призначення пенсії на пільгових умовах та суперечить вимогам законодавства і позиції Конституційного Суду, позовні вимоги пред`явлено щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити відповідні дії саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області як органу, який ухвалив спірне рішення.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996 року, ратифікована Законом України від 14.09.2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 ркоу (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 1058-1V.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року 1058-IV (надалі - Закон 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно частини першої статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 26 червня 1990 року, Судом встановлено наступне.

Шахта №5 «Нововолинська», реорганізованого у відокремлений структурний підрозділ Шахта №5 «Нововолинська» ДП Волиньвугілля, згодом переведений у ДП «Шахта №1 «Нововолинська»»

з 05.03.2004 по 31.07.2019 рр. машиніст підйому;

ДП «Волиньвугілля» відпокремлений підрозділ «Шахта №9 «НВ», реорганізованого у ДП «Шахта №9 «НВ»

з 01.08.2019 по 23.04.2025 рр. машиніст підйомних машин

При цьому, в матеріалах справи також наявні довідки №25 від 24.04.2025 року та №84 від 30.04.2025 року, про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відтак, періоди роботи позивача з 05.03.2004 року по 23.04.2025 року мають бути зараховані до пільгового стажу позивача, передбачене за Списком №2.

Також, суд враховує те, що пенсійним органом не надано доказів на підтвердження недостовірності даних наведених у довідці поданих позивачем на підтвердження дійсності пільгового стажу.

Водночас суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

З метою захисту прав позивача, суд визнає протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 оформлене рішенням про відмову у призначенні пенсії № 31 від 02.05.2025року та зобов`язує відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 з дня звернення - 25.04.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 оформлене рішенням про відмову у призначенні пенсії № 31 від 02.05.2025року.

3. Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б», статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 з дня звернення - 25.04.2025 року.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець