Справа № 480/2687/25
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2025 р. Справа № 480/2687/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 1994 року обіймав посаду керівника органу Пенсійного фонду України в м. Охтирка та Охтирському районі, остання займана посада начальник Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 05 липня 2018 року. Після поновлення на посаді за рішенням суду відповідач не виплачував йому заробітну плату при тому, що ним як керівником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області було направлено до Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке було правонаступником ліквідованого Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, належним чином складені та оформлені табелі обліку робочого часу. Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача було повторно звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019.
Позивач зазначає, що в період з 01.03.2025 до 31.03.2025 він регулярно приходив на роботу та перебував на робочому місці. Проте відповідач, який є правонаступником Охтирського об`єднаного управління ПФУ в Сумській області, відмовився проводити облік його перебування на роботі в табелі обліку використання робочого часу та не здійснював нарахування та виплату заробітної плати за вказаний період. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата заробітної плати за вказаний період порушує його конституційні права та законні інтереси. Просив позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що основними передумовами для реалізації працівником права на оплату праці є його належність до конкретного підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка має бути документально підтверджена та встановлений факт виконаної роботи. Звертає увагу, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018 відповідно до штатного розпису управління посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відсутня, тому позивач не є працівником Головного управління згідно з наведеними документами. Вказує, що Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено 29.08.2018, штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 роки не затверджувались.
Так, відповідно до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області посада начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області відсутня, отже, позивач не є працівником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача не грунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними. Просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Суд встановив, що наказом від 01 серпня 1994 року № 57 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду за конкурсом. Наказом від 17 травня 2002 року № 31-о ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, а наказом від 27 жовтня 2011 року № 1-о призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 на підставі наказу Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05 липня 2018 року.
Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивач був звільнений з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа Національне агентство з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати: визнано протиправним та скасовано наказ Пенсійного фонду України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 05.04.2019 № 135-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 34653 грн. 44 коп.

На виконання вказаного рішення суду на підставі наказу Пенсійного фонду України від 25.07.2019 № 332-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 (а.с.22).

Позивач проводив облік перебування його на роботі в табелі обліку робочого часу за період з 01.03.2025 до 31.03.2025, який направив разом із заявою від 21.03.2025 до ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.30-32). Проте відповідач не нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату за березень 2025 року.

Суд вважає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо непроведення нарахування та виплати заробітної плати позивачу є необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Питання оплати праці визначені у главі VII Кодексу законів про працю України.

Так, відповідно до частини 1, 3 статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 5 ст. 97, ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч. 1 ст. 115 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

На підставі ч. 2 ст. 30 цього Закону роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" затверджені типові форми первинної облікової документації зі статистики праці, серед яких є форма табелю обліку використання робочого часу та табелю обліку робочого часу.

Відтак, враховуючи вищевказані нормативні акти, підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку використання робочого часу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач як начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області проводив облік перебування його на роботі в табелі обліку використання робочого часу з 01.03.2025 до 31.03.2025. Табель обліку за березень 2025 року був надісланий до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області (а.с.30-32).

При цьому нарахування та виплату заробітної плати позивачу з 01.03.2025 до 31.03.2025 не було проведено. У свою чергу, жодних належних та допустимих доказів відсутності позивача на роботі з 01.03.2025 до 31.03.2025 відповідач суду не надав.

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з: 1) сталої заробітної плати посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України; 2) варіативної заробітної плати премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Норми Закону України"Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2025 році регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1409 (зі змінами). Так, з метою упорядкування умов оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінет Міністрів України постановив затвердити, зокрема, схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2025 році.

Відповідно до цієї постанови з 01.01.2025 позивач мав посадовий оклад у розмірі 39766 грн, розмір надбавки за вислугу років 11930 грн (39766x30%), розмір надбавки до посадового окладу за 5 ранг державного службовця 600 грн, разом 52296 грн.

25 квітня 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану", відповідно до якої з 01.01.2025 позивач мав посадовий оклад у розмірі 59649 грн (39766 грн x коефіцієнт 1,5), розмір надбавки за вислугу років 17895 грн (59649 грн x 30%), розмір надбавки до посадового окладу за 5 ранг державного службовця 600 грн, разом 78144 грн. Зазначену суму відповідач не заперечує.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повинно здійснити нарахування та виплату позивачу заробітну плату з урахуванням постанови КМУ від 18 січня 2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів", постанови КМУ від 29 грудня 2023 р. № 1409 "Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2025 році", постанови КМУ від 25 квітня 2023 р. № 391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" з 01.03.2025 до 31.03.2025 в сумі 78144,00 грн. Сума заробітної плати ОСОБА_1 підлягає виплаті з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, платежів.

При цьому суд не враховує посилання відповідача на те, що позивач не перебуває у трудових відносинах з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, як на підставу ненарахування та невиплати йому заробітної плати, оскільки Пенсійний фонд України на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 видав наказ від 25.07.2019 № 332-о, яким поновив ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Крім того, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 р. № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 р. № 5, а також те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" до Головного управління були приєднані територіальні управління Пенсійного фонду України Сумської області, зокрема і Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а 18.06.2019 юридичну особу Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено, саме ГУ ПФУ в Сумській області є правонаступником як Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, так і Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, не виплативши позивачу заробітну плату за період з 01.03.2025 до 31.03.2025, не дотримався вимог Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці", така бездіяльність не може відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати у відносинах публічної служби за період з 01.03.2025 по 31.03.2025 включно в сумі 78144,00 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача допустити рішення до негайного виконання, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць. Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

У даному випадку суд ухвалив рішення про присудження позивачу виплати заробітної плати у відносинах публічної служби за березень 2025 року, що відповідає вимогам статті 371 КАС України. Тому суд вважає необхідним рішення в цій справі звернути до негайного виконання.

Що стосується вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в цій справі, суд зазначає, що позивач не навів обґрунтування необхідності застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та не надав жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення. Тому у суду немає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення в цій справі.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ідентифікаційний код 21108013) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, пов`язану з невиплатою заробітної плати у відносинах публічної служби начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.03.2025 по 31.03.2025 включно.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 заробітну плату у відносинах публічної служби за період з 01.03.2025 по 31.03.2025 включно в сумі 78144 грн 00 коп. (сімдесят вісім тисяч сто сорок чотири гривні).

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Опімах