Справа № 160/33219/24
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луговської Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправними дій та бездіяльності і стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи Дніпровська виправна колонія (№89) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків позову.
Після усунення недоліків, ухвалою суду від 04.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.
Ухвалою суду від 19.09.2025 року задоволено заяву про самовідвід головуючого судді Турової О.М. в адміністративній справі.
22.09.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи розподілено судді Луговській Г.В. та відповідно до реєстру передачі справ передано судді на розгляд.
Ухвалою суду від 23.09.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позову зазначено, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.04.2002р. позивача засуджено до довічного позбавлення волі.
Позивач вказує, що за результатом засідання комісії Департамента з питань виконання кримінальних покарань у Дніпропетровській області з питань розподілу, направлення та переведення засуджених до позбавлення волі, згідно протоколу №23 від 25.07.2003, було прийнято рішення про призначення подальшого тримання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у ВК максимального рівня безпеки (у приміщеннях камерного типу). І з 30.07.2003р. до 25.12.2023 він відбував покарання в Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)». На момент звернення до суду позивач відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)».
Позивач стверджує, що протиправність дій та бездіяльність відповідача полягає у втручанні працівниками відповідача ДУ«ДВК(№89)», в його особисте життя включно до 25.12.2023 протиправними діями:
- шляхом протиправного вскривання його кореспонденції, яка надходила з різних інстанцій судів по адміністративним та цивільним справам;
- шляхом протиправного перечитування цих листів, які надходили з різних інстанцій судів по адміністративним та цивільним справам, які були протиправно вскриті;
- шляхом протиправного збирання з листів, які надходили з різних інстанцій судів по адміністративним та цивільним справам, інформації шляхом виготовлення ксерокопій;
- шляхом протиправного долучення до особової справи засудженого ОСОБА_1 отриману протиправно Інформацію у вигляді ксерокопій з моєї переписки з адміністративними та цивільними судами;
- шляхом протиправного зберігання цих ксерокопії в особовій справі засудженого ОСОБА_1 ;
- шляхом протиправного розповсюджування інформації з цих протиправно збережених ксерокопій листів з переписки з адміністративними та цивільними судами в особовій справі засудженого ОСОБА_1 шляхом надання для ознайомлення будь-якому працівнику ДУ«ДВК(№89)»;
- шляхом протиправного розповсюдження інформації з цих протиправно збережених ксерокопій листів з переписки з адміністративними та цивільними судами в особовій справі засудженого ОСОБА_1 шляхом передачі особової справи засудженого ОСОБА_1 разом зі всіма протиправно збереженими ксерокопіями листів з переписки з адміністративними та цивільними судами Державній установі «ВУВП(№11)» до відділу КВСР ДУ«ВУВП(№11)», де ці копії разом з особовою справою засудженого ОСОБА_1 зберігаються по сьогодення і вся інформація продовжує розповсюджуватись шляхом ознайомлення з ними всіма працівниками вже іншої установи.
Позивач зазначає, що цими діями адміністрація ДУ«ДВК(№89)» порушила встановлені статтями 6 та 19 Конституції України принципи законності діяльності влади та порушила його права, закріплені у статтях 28 та 32 Конституції України.
Таким чином, позивач стверджує, що адміністрація ДУ«ДВК(№89)» (відповідач по справі) безпідставно, перевищуючи межи владних та службових повноважень, в непередбачений Конституцією та законами України спосіб протиправно втрутилась в його особисте життя шляхом перечитування, збирання шляхом виготовлення ксерокопій, зберігання шляхом долучення до особової справи копій листування позивача з судами, використовувала інформацію, отриману протиправно з особистої переписки позивача з судами, без його будь-якої згоди.
Разом з тим, за змістом позовної заяви у розділі 4.3 на сторінках 6-8 позову (а.с.99-100) ОСОБА_1 наводить обґрунтування незгоди з діями Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» (також ДУ«ВУВП(№11)»).
Від відповідача засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень, відповідач, з посиланням на Інструкцію з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затверджену наказом Міністерства юстиції України №1304/5 від 02.07.2013 року (далі Інструкція), зазначає, що поштові конверти в яких зазначено конкретного адресата, надаються під розписку засудженим, про що проставляється підпис у відповідному журналі реєстрації.
Що стосується ОСОБА_1 , поштові конверти, на яких було зазначено його прізвище, ім`я та по батькові, були надані йому під розписку, за отримання яких він проставив підпис в журналі. Всі інші листи, адресовані ДУ«ДВК(№89)» рекомендованим листом з повідомленням про вручення адресату, були надані до відділу канцелярії для реєстрації.
Відповідач звертає увагу, що всі суди різних інстанцій вимагають розписку про вручення засудженому ухвал, рішень, постанов, тощо. Тобто, якщо листи надходять до установи в закритих конвертах з поштовим штампом та марками, які адресовані саме конкретному засудженому, перегляду не підлягають відповідно до розділу 2 п.5 Інструкції, за змістом якої така кореспонденція перегляду не підлягає і надсилається адресату протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті). Зазначена вхідна та вихідна письмова кореспонденція у закритому вигляді реєструється в Журналі з приміткою «Закритий конверт». Помітки чи написи на зазначеній кореспонденції не проставляються, якщо це не передбачено діючими поштовими правилами.
А якщо, до установи надходять рекомендовані поштові листи з повідомленням про вручення, де прописано на конверті отримувач Державна установа Дніпровська виправна колонія (№89) та немає конкретно визначеної особи (отримувача), то фахівці структурних підрозділів зобов`язані переглядати кореспонденцію, тому що саме на супровідному листі, який знаходиться всередині конверту, зазначено отримувачів. Згідно п.5 Інструкції кореспонденція засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань, переглядається спеціалістом (по контролю за виконанням режимних вимог). У слідчих ізоляторах перегляд письмової кореспонденції осіб, узятих під варту, та засуджених покладається на інспектора з обліку або зазначені функції виконує інша особа, призначена для цього наказом начальника слідчого ізолятора.
У своїй роботі особи, які здійснюють перегляд кореспонденції (далі інспектор), безпосередньо підпорядковуються начальнику оперативного підрозділу установи виконання покарань (слідчого ізолятора).
Згідно розділу 2 п.4 4. Інструкції, уся вхідна (вихідна) кореспонденція, що підлягає перегляду, протягом трьох діб переглядається інспектором і вручається (надсилається) адресатам. Згідно п.6 Інструкції, проста кореспонденція вручається засудженим і особам, узятим під варту, начальниками відділень соціально-психологічної служби (вихователями), старшими корпусного відділення, а рекомендовані листи, листи з оголошеною цінністю та ті, що зазначені в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції, інспектором під особистий підпис у Журналі.
Також відповідач акцентує увагу, що до ДУ«ДВК(№89)» надходить різного характеру кореспонденція, з різних підприємств та установ. Документи з судів надходять по різним судовим справам, так як окрім судових справ засуджених до позбавлення волі є судові провадження між співробітниками та установою, тому визначити кому саме адресовані документи не відкривши їх співробітники канцелярії не мають змоги. Непоодинокі випадки надсилання судами в одному поштовому конверті декількох різних документів по різним судовим справам.
Отже, відповідач зазначає, що листи з судів надходили на адресу ДУ«ДВК(№89)», як офіційна кореспонденція та згідно з п.148 ПВР УВП, кореспонденція засуджених підлягає реєстрації та перегляду (цензурі) для забезпечення безпеки та запобігання порушенням режиму.
Одночасно, з посиланням на Інструкцію про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 08.06.2012 №847/5, відповідач заперечує протиправність долучення до особової справи засудженого ОСОБА_1 інформації у вигляді ксерокопій листування останнього з адміністративними та цивільними судами. Вказує, що особова справа засуджених (осіб, взятих під варту) є основним обліковим документом засудженого (особи, взятої під варту). Вона складається з двох частин і згідно опису комплектується певним переліком документів, що засвідчують особу, підтверджують законність та процес тримання її в установі (СІЗО), а також звільнення з неї. До особової справи засудженого (особи, взятої під варту) долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи.
Відповідач стверджує, що листи з судів надходили на адресу ДУ«ДВК(№89)», як офіційна кореспонденція. Згідно п.148 ПВР УВП, кореспонденція засуджених підлягає реєстрації та перегляду (цензурі) для забезпечення безпеки та запобігання порушенням режиму. Копії листів, що стосувалися судових справ ОСОБА_1 (захист прав у адміністративному та цивільному судочинстві), долучалися до особової справи для обліку та моніторингу виконання судових рішень, що є стандартною практикою ведення особової справи (п.4.1 Інструкції про роботу спеціальних відділів). Кількість листів (понад 50) не впливає на законність дій, оскільки цензура не обмежується кількістю. Доступ до особової справи надавався виключно уповноваженим працівникам ДУ«ДВК(№89)» в межах службових обов`язків, без розповсюдження інформації третім особам.
Разом з тим, відповідач зазначає, що відповідно до особової справи та характеристики (копія міститься в матеріалах справи) засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 за період відбування покарання в державній установі "Дніпровська виправна колонія (№89)" характеризувався негативно:
- виконував вимоги режиму відбування покарання тільки під контролем та не став на шлях виправлення.
Згідно психологічної довідки на засудженого ОСОБА_1 за період перебування в установі міг мати нестабільний психоемоційний стан, який міг бути спричинений певними особистісними факторами, який був передбачений довічним строком позбавлення волі, нетерпимістю обмежень, яка являється складовою довгострокового виконання режимних вимог, що спричиняє підвищений рівень тривожності та надмірно бурхливих психоемоційних реакцій. Психологом відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)", неодноразово проводились бесіди та тести з метою підвищення контролю з боку персоналу установи, щодо засудженого ОСОБА_1 .
Стосовно правомірності актів від 13.12.2023 та 18.12.2023, відповідач пояснив наступне.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено про протиправність дій та бездіяльності ДУ«ДВК(№89)», яка полягає у долученні до його особової справи копій листів, що надходили з судів на його ім`я та не долученні актів від 13.12.2023 та 18.12.2023. При особистому ознайомленні 04.07.2024 ОСОБА_1 були виявлені копії листування з різними судами в особовій справі та долучення до особової справи акту від 13.12.2023.
13.12.2023 службовцями складений акт в тому, що 13.12.2023 засуджений ОСОБА_1 відмовився ознайомитись з витягом №25 від 13.12.2023 засідання комісії ДУ«ДВК(№89)» з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81,107 КК України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», переведення засуджених на підставах, встановленого статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 1511 КВК України. Даний витяг комісії засудженому Шулятьєву О.Р. було оголошено шляхом зачитування вголос, про прийняте рішення направити матеріали відносно нього на розгляд міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі, виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, та переведення до державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засудженими до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу (з метою уникнення перенаповнення установи виконання покарань та дотримання норми жилої площі на одного засудженого).
18.12.2023 службовцями складений акт в тому, що 18.12.2023 засуджений ОСОБА_1 відмовився ознайомитись з нарядом та витягом Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про переведення його для подальшого відбування покарання з сектору максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу ДУ«ДВК(№89)» до сектору максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловікам засудженим до довічного позбавлення волі, у приміщеннях камерного типу, в яких тримаються дві особи державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)». Наряд від 18.12.2023 №9760/5-2023 та витяг від 18.12.2023 №39 засудженому ОСОБА_1 були оголошені шляхом зачитування вголос.
У зв`язку з чим, відповідач стверджує про обізнаність позивача з наведеними актами.
З посиланням на ст.9 КВК України, яка не передбачає обов`язкового окремого повідомлення про долучення актів, якщо засуджений брав участь у їх складанні або був ознайомлений, відповідач стверджує про відсутність бездіяльності. Акт від 13.12.2023 з реєстр.№1258 від 04.06.2024 був надісланий до державної установи «Вільнянська установа виконання покарання (№11)» у електронному вигляді для забезпечення безперервності обліку, що відповідає внутрішнім інструкціям ДКВС України. Відсутність супровідного листа не є порушенням, оскільки надсилання здійснювалося в рамках електронного документообігу.
Також, відповідач звертає увагу, що особова справа засуджених, зокрема позивача, ведеться відповідно до Інструкції про роботу спеціальних відділів (п.4.1 4.5), де передбачено долучення документів, що стосуються правового статусу засудженого, включаючи судову кореспонденцію. Не долучення актів не мало місця, а копії переписки долучалися для фіксації звернень засудженого до судів, що є необхідним для соціально-виховної роботи (ст.102 КВК України).
Таким чином, відповідач зазначає, що жодні його дії чи бездіяльність не призвели до порушення прав позивача, оскільки всі процедури відповідали законодавству, а тому й підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи та надані докази, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26.08.2001 року.
За результатом засідання комісії Департамента з питань виконання кримінальних покарань у Дніпропетровській області з питань розподілу, направлення та переведення засуджених до позбавлення волі, згідно протоколу №23 від 25.07.2003, було прийнято рішення про призначення подальшого тримання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у ВК максимального рівня безпеки (у приміщеннях камерного типу).
В державну установу «Дніпровська виправна колонія (№89)» прибув 30.07.2003 року для відбування покарання в приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки, 25.12.2023 року був етапований до державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» для подальшого відбування покарання.
За період відбування покарання засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , характеризується негативно: заохочень не мав, стягнень мав 50, виконував вимоги режиму відбування покарання тільки під контролем та не став на шлях виправлення. Згідно психологічної довідки на засудженого ОСОБА_1 за період перебування в установі міг мати нестабільний психоемоційний стан, який міг бути спричинений певними особистісними факторами, який був передбачений довічним строком позбавлення волі, нетерпимістю обмежень, яка являється складовою довгострокового виконання режимних вимог, що спричиняє підвищений рівень тривожності та надмірно бурхливих психоемоційних реакцій. Психологом відділу соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)", неодноразово проводились бесіди та тести з метою підвищення контролю з боку персоналу установи, щодо засудженого ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмі звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових та службових осіб цих органів, що зобов`язані розглунити звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд, зокрема вирішує:
- чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
- чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
- яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;
- чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.
Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.
Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.
Статтею 2 КВК України визначено, що кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст.3 КВК України, до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.
Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.
Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.
Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.
Відповідно до ч.2 ст.7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.
Відповідно до абзацу 3 пункту 4 розділу І Інструкції №1304/5 кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують, в тому числі від суду, перегляду не підлягає.
За змістом абзацу другого пункту 5 розділу І Інструкції №1304/5 кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті).
Абзацом третім пункту 5 розділу І Інструкції №1304/5 визначено, що зазначена вхідна та вихідна письмова кореспонденція у закритому вигляді реєструється в Журналі з приміткою «Закритий конверт». Помітки чи написи на зазначеній кореспонденції не проставляються, якщо це не передбачено діючими поштовими правилами.
Враховуючи, що жодна зі сторін справи в порядку ст.9 КАС України не довела найменування адресатів вхідної кореспонденції на конвертах, суд вважає за можливе прийняти пояснення відповідача, що у разі надходження до ДУ«ДВК(№89)» рекомендованої кореспонденції, в тому числі з повідомленням про вручення, із зазначенням отримувачем останнього (без визначення особи), то у фахівців структурних підрозділів наявний обов`язок перегляду кореспонденції, оскільки саме на супровідному листі, який знаходиться всередині конверту, зазначено отримувачів.
Згідно п.5 розділу І Інструкції №1304/5 кореспонденція засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань, переглядається спеціалістом (по контролю за виконанням режимних вимог). У слідчих ізоляторах перегляд письмової кореспонденції осіб, узятих під варту, та засуджених покладається на інспектора з обліку або зазначені функції виконує інша особа, призначена для цього наказом начальника слідчого ізолятора. У своїй роботі особи, які здійснюють перегляд кореспонденції (далі - інспектор), безпосередньо підпорядковуються начальнику оперативного підрозділу установи виконання покарань (слідчого ізолятора).
За приписами абзацу перший пункту 4 розділу II Інструкції №1304/5 уся вхідна (вихідна) кореспонденція, що підлягає перегляду, протягом трьох діб переглядається інспектором і вручається (надсилається) адресатам.
За змістом абзацу другого пункту 5 розділу II Інструкції №1304/5 кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті).
Згідно пункту 6 розділу II Інструкції №1304/5 проста кореспонденція вручається засудженим і особам, узятим під варту, начальниками відділень соціально-психологічної служби (вихователями), старшими корпусного відділення, а рекомендовані листи, листи з оголошеною цінністю та ті, що зазначені в абзаці третьому пункту 4 розділу І цієї Інструкції, інспектором під особистий підпис у Журналі.
Розділ IV Інструкції №847/5 визначає ведення особових справ засуджених (осіб, взятих під варту)
Пунктом 1 розділу IV Інструкції №847/5 визначено, що особова справа засуджених (осіб, взятих під варту) є основним обліковим документом засудженого (особи, взятої під варту). Вона складається з двох частин, вкладається в обкладинку і комплектується документами, що засвідчують особу, підтверджують законність та процес тримання її в установі (СІЗО), а також звільнення з неї. Перелік документів, долучених до особової справи засудженого (особи, взятої під варту), зазначається в описі, який ведеться окремо для першої та другої частин справи. В одному томі особової справи засудженого (особи, взятої під варту) може бути не більше ніж 250 аркушів. У разі якщо кількість аркушів перевищує 250 аркушів, формується наступний том.
Згідно пункту 2 розділу IV Інструкції №847/5 до першої частини особової справи засудженого (особи, взятої під варту) долучаються такі документи:
вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду;

накази Міністерства юстиції України про виконання указів Президента України щодо помилування;

рішення центральної комісії, центральних комісій щодо установ центрального та південного регіонів, міжрегіональної комісії;

копія довідки про звільнення;

копія довідки про смерть особи.

До другої частини особової справи засудженого (особи, взятої під варту) долучаються документи, які відображають процес їх тримання в СІЗО та відбування покарання в установі.

До особової справи засудженого (особи, взятої під варту) долучаються також інші документи, які стосуються конкретної особи.

Пунктом 3 розділу IV Інструкції №847/5 визначено, що в установі (СІЗО) особові справи засуджених (осіб, взятих під варту) обов`язково реєструються в журналі обліку переміщення засуджених (осіб, взятих під варту) та реєстрації особових справ засуджених (осіб, взятих під варту). Відлік реєстраційних номерів особових справ засуджених (осіб, взятих під варту), які прибули до установи (СІЗО), починається з 01 січня кожного року. Реєстраційний номер особових справ осіб, взятих під варту, які вперше прибули до СІЗО, складається з порядкового номера в журналі обліку переміщення засуджених (осіб, взятих під варту) та реєстрації особових справ засуджених (осіб, взятих під варту) і двох останніх цифр року. Реєстраційний номер особової справи засудженого складається з порядкового номера із зазначенням першої літери прізвища засудженого та двох останніх цифр року. Якщо засуджений (особа, взята під варту) доставлений (доставлена) в СІЗО з особовою справою, то в цій справі та в інших документах зазначається той номер, за яким проведена їх реєстрація в даному СІЗО.

Норми Інструкції №1304/5 та Інструкції №847/5 застосовані станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду.

Відтак, з урахуванням наведеного, у разі переміщення засуджених (осіб, взятих під варту), їх особова справа доставляється разом з ними.

Як зазначено у рішенні вище та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 25.12.2023 року був етапований до державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» для подальшого відбування покарання.

Отже, на момент звернення до суду 14.12.2024 (позов надійшов до суду 16.12.2024) ОСОБА_1 разом з особовою справою вибув з ДУ«ДВК(№89)».

В матеріалах адміністративної справи наявні долучені ОСОБА_1 до позовної заяви акти від 13.12.2023 з вхідним штампом державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» (вх.№1258 від 04.06.2024) та від 18.12.2023 з позначкою та підписом позивача про отримання 02.07.2024 (а.с.87-88).

Відтак, суд доходить висновку про обізнаність позивача щодо наявності та змісту актів від 13.12.2023 та 18.12.2023.

Разом з тим, з сайту «Судова влада України» з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №280/11128/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» про оскарження дій, рішень та бездіяльності, зобов`язання утриматись від виконання певних дій та виконати певні дії, стягнення завданої моральної шкоди.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №280/11128/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» задоволено частково, зобов`язано останнього вилучити з особової справи ОСОБА_1 всі долучені до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_1 копії листування (в тому числі рішення судів) у справах: № 160/10767/20, № 160/14061/20, № 160/16405/20, № 640/9250/21, № 160/14679/22, № 160/4092/23, № 205/776/21, № 205/4095/19, № 211/1562/20, які були адресовані ОСОБА_1 , та під акт про вилучення з зазначенням їх переліку повернути позивачу, як особі, якій належить інформація і вміст цих листів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення від 04.02.2025 по справі №280/11128/24 набрало законної сили 07.03.2025.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що рішення судів мають бути зрозумілими, ефективними і такими, що підлягають виконанню. Тобто рішення, яке підлягає виконанню, має бути виконуваним, а не декларативним.

Зрештою, виконуваність судових рішень значно залежить від їх резолютивної частини.

Цінність судового рішення можна вимірювати не тільки тим, чи захищає воно або відновлює право та чи є виконуваним.

Ефективний це, насамперед, дієвий, тобто, такий, який приводить до потрібних результатів.

Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Суд у кожному випадку має з`ясовувати можливість поновлення/захисту порушеного права в обраний позивачем спосіб.

З урахуванням встановленого та наведеного у рішенні вище, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 разом з особовою справою 25.12.2023 року був етапований до державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» для подальшого відбування покарання, а рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі №280/11128/24, яке набрало законної сили 07.03.2025, зобов`язано державну установу «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» вилучити з особової справи ОСОБА_1 всі долучені до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_1 копії листування (в тому числі рішення судів) у справах: № 160/10767/20, № 160/14061/20, № 160/16405/20, № 640/9250/21, № 160/14679/22, № 160/4092/23, № 205/776/21, № 205/4095/19, № 211/1562/20, які були адресовані ОСОБА_1 , та під акт про вилучення з зазначенням їх переліку повернути позивачу, як особі, якій належить інформація і вміст цих листів, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправними дій та бездіяльності і стягнення моральної шкоди в адміністративній справі №160/33219/24 задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Керуючись ст.ст.9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправними дій та бездіяльності і стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська