Справа № 500/5349/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5349/25

11 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" (далі позивач, ВАТ «ТО «Текстерно») до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Тернопільській області), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №000/7946/0405 від 16.06.2025 про нарахування штрафу у розмірі 201608,14 грн за несвоєчасну сплату податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення не відповідає нормам законодавства. Так, за позицією податкового органу, ВАТ «ТО «Текстерно» порушено терміни сплати узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ за січень - лютий, квітень серпень, жовтень-листопад 2017 року та січень 2018 року. Однак, позивач стверджує, що за вказаний період у підприємства відсутні будь-які боргові зобов`язання, а всі узгоджені суми ПДВ сплачені без порушень встановлених законодавством строків. Позивач звертає увагу, що з 01.07.2015 запроваджено на постійній основі електронне адміністрування податку на додану вартість. Згідно положень пункту 87.1 статті 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу з ПДВ, що виник до 01.07.2015, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ, крім наявності підстав, передбачених статтею 95 ПК України (стягнення податкового боргу за рішенням суду). Оскільки ВАТ «ТО «Текстерно» з моменту впровадження електронного адміністрування ПДВ здійснював самостійне погашення податкового зобов`язання у визначені законом строки та в повному обсязі перераховувало на електронний рахунок кошти зі свого поточного рахунку, а податковий орган в силу вимог п.87.1 ст. 87 ПК України не мав права використовувати ці кошти в рахунок погашення боргу минулих років, тому позивач вважає висновки відповідача щодо порушення строків сплати податкового зобов`язання необґрунтованими. Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено визначені статтею 102 ПК України строки проведення камеральної перевірки, за наслідками якої складено спірне податкове повідомлення рішення, що є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.

Ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано відповідачів подати суду докази разом із поданням відзиву. (а.с.185)

30.09.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог ВАТ «ТО «Текстерно» у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що за результатами камеральної перевірки, оформленими Актом від 09.05.2025 року №6348/19-00-04-05/00306650, встановлено, що підприємством несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з податку на додану вартість за січень - серпень, жовтень, листопад 2017 рік, січень 2018 року на загальну суму 2016081,40 грн. із затримкою строків сплати більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. Зокрема, перевіркою встановлено, що ВАТ «ТО «Текстерно» суму заборгованості по ПДВ, яка виникла в період березень 2017 року липень 2017 року, було погашено в період січня 2022 року- вересень 2023 року, що підтверджується даними в акті перевірки та ІКП платника податків по платежу податок на додану вартість за 2017-2023 роки. По даних ІКП платника податків по платежу податок на додану вартість за 2017-2023 року чітко прослідковується що у вказані періоди у платника податків був наявний податковий борг, який і погашався черговими платежами, наприклад станом на 02 березня 2017 року сума недоїмки становила 5766097,25 грн. З огляду на викладене податковим органом відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 10% в сумі 201608,14 гривень та винесено ППР від 16.06.2025 № 000/7946/0405, яке відповідач вважає правомірним.

Щодо строків проведення камеральної перевірки, то відповідач також стверджує про їх дотримання та звертає увагу на положення пункту 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ, згідно якого на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПКУ. При цьому, дію пункту 52 прим. 2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПКУ зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану". Крім того, за позицією відповідача конструкція статті 102 ПКУ, якою визначено строки проведення камеральних перевірок, визначає обов`язковість проведення перевірки та відповідно визначення суми грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Тобто в даній частині норми йде мова про несвоєчасну сплату податкових зобов`язань саме нарахованих контролюючим органом, а не самостійно визначених платником, як це вбачається з матеріалів даної адміністративної справи. Враховуючи викладене відповідач вважає, що контролюючий орган в межах строків провів перевірку та встановив факт невчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання і визначив штрафну санкцію відповідно до статті 124 Податкового кодексу України. (а.с.188-207)

06.10.2025 представником позивача адвокатом Слободянюк Л.В. подано до суду відповідь на відзив, у якому представник позивача вважає помилковим твердження відповідача про наявність у ВАТ «ТО «Текстерно» заборгованості по сплаті ПДВ в період березень-липень 2017 року, яку підприємство нібито погасило в період січня 2022 року вересня 2023 року. Позивач наголошує, що за вказаний період у підприємства не виникало та не могло виникнути заборгованості по сплаті ПДВ, що підтверджується доказами, доданими до позовної заяви. Позивач стверджує, що до позовної заяви долучено розшифровку нарахування та сплати ПДВ, а також податкові декларації з ПДВ та відповідні квитанції за кожен місяць, починаючи з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2023 року, відповідно до яких сума узгоджених зобов`язань з податку на додану вартість становила 12495559 грн. За даний період повністю сплачено суму задекларованого податку на додану вартість в розмірі 12495559 грн. Позивач стверджує, що після введення системи електронного адміністрування ПДВ, з 01 липня 2015 року Закон не передбачає іншого способу зарахування коштів з спеціальних електронних рахунків в рахунок оплати боргів, що виникли після 1 липня 2015 року, окрім як за рішенням суду, однак жодних рішень судів про стягнення з ВАТ «ТО «Текстерно» боргів по сплаті податкових зобов`язань з ПДВ немає. Таким чином, вважає, що матеріалами справи доведена відсутність боргів по сплаті ПДВ у позивача, починаючи з 01.07.2015 року, а борги, що могли виникнути до 01.07.2015 року орган ДПС не мав права стягувати з електронного рахунку ПДВ в силу Закону.

Щодо посилання відповідача на існування недоїмки в розмірі понад 5 млн гривень, то позивач вказує, що ця сума була предметом розгляду судового спору по справі №819/2448/15 за позовом ДПС у Тернопільській області до ВАТ «ТО «Текстерно» про стягнення боргу, серед якого, зокрема, були і позовні вимоги про ПДВ в розмірі 6 373 317,73 грн., що виник в період березня 2013 червень 2015 рр. У задоволенні даного позову ДПС було відмовлено в повному обсязі постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року, зокрема, судом зазначалося, що 2 170 495, 84 грн. було включено до Реєстру вимог кредиторів в межах справи про банкрутство ВАТ «Текстерно» № 1-Б/294 (в межах справи про банкрутство дані вимоги були повністю погашені), а в стягненні решти заборгованості в розмірі 4 202 821,89 грн. було відмовлено.

Також позивач вважає, що зазначені у відзиві доводи стосовно строків проведення камеральної перевірки та нарахування штрафних санкцій також є необґрунтованими, оскільки період виникнення бору і період його оплати не відповідають дійсності, позивач не здійснював сплати податкових зобов`язань в 2022-2023 роках за боргами 2017-2018 років, відтак посилання органу ДПС на те, що відлік строку давності для нарахування штрафних санкцій починається з моменту оплати податкового боргу не відповідає обставинам даної справи. (а.с.208-217)

22.10.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що відповідно до п. 87.9 ст. 89 ПКУ у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть на рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 ПКУ або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Згідно даних ІКС «Податковий блок» станом на 01.01.2012 року в ІКП підприємства обліковувалась заборгованість на суму 3 741 253 грн. У відповідності до п. 87.9 ст. 87 ПКУ заборгованість платника гасилась у порядку черговості виникнення такої заборгованості, а не у відповідності до призначень платежів, які зазначались платником у платіжних інструкціях. Вже після надходження коштів до бюджету та їх обліку в ІКП платника податків, такі кошти в першу чергу погашають наявні у платника податків суми податкового боргу, оскільки спрацьовує так звана «аксіома черговості зарахування платежів». Таким чином сплата за узгодженими податковими зобов`язаннями відповідно до поданих декларацій за 2017 рік та січень 2018 року відбулась впродовж січня 2022 вересня 2023 року.

Посилання позивача на те, що кошти наявні на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не можуть спрямовуватись контролюючим органом на погашення сум заборгованості по ПДВ, які виникли до 01.07.2015 року, відповідач вважає безпідставними, оскільки Головне управління ДПС у Тернопільській області по відношенню до позивача не вживав заходів стягнення коштів чи погашення сум заборгованості по ПДВ за рахунок коштів наявних на електронному рахунку ПДВ. Відповідач вказує, що до бюджету перераховувались виключно суми, самостійно визначені платником податків до сплати, реєстри щодо перерахування з електронного рахунку коштів на погашення боргу не формувались.

Щодо посилань позивача на обставини, встановлені судом у адміністративній справі 819/2448/15, то відповідач вважає, що відмова контролюючому органу в позові про стягнення з позивача суми податкового боргу жодним чином не встановлює протиправність сум податкового боргу по ПДВ, наявного в ІКП ВАТ «ТО «ТЕКСТЕРНО». Крім того, в межах справи 819/2448/15 не досліджувалось питання правомірності нарахувань сум податку на додану вартість, а лише встановлено невручення податкової вимоги, як підстави для виникнення права на стягнення боргу. (а.с.218-243)

27.10.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення, у яких звертає увагу суду на посилання податкового органу на «аксіому черговосту зарахування платежів», згідно якої відповідач фактично зараховував в ручному режимі кошти, що обліковувались на рахунку підприємства в системі електронного адміністрування ПДВ в рахунок погашення заборгованості, що виникла до 01.07.2015 року та обліковувалась в податковому органі. Позивач вважає, що такі дії прямо суперечать чинному законодавству України та заборонені нормами Податкового кодексу України, а саме пунктом 87.1 статті 87 цього Кодексу. (а.с.244-249)

Ухвалою суду від 12.11.2025 продовжено процесуальний строк розгляду справи, витребувано у Головного управління ДПС у Тернопільській області наступні документи: довідку про загальну суму податкового боргу позивача з ПДВ, який включено до Реєстру вимог кредиторів в межах справи про банкрутство ВАТ ТО Текстерно №1/Б-294 з зазначенням сум такого боргу та дати його виникнення; витяг з ІКП позивача з податку на додану вартість з 01.01.2003 року до 01.01.2012 року; належним чином засвідчені копії чинних податкових вимог, винесених щодо позивача; правове обґрунтування правомірності зарахування поточних платежів, сплачених платником податків на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ, що виник до 01.07.2015.

Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачу надати суду: належним чином засвідчені копії судових рішень, які набрали законної сили та ухвалені у межах справи №1/Б-294 про банкрутство ВАТ ТО Текстерно №1/Б-294 щодо сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість; належним чином засвідчені копії судових рішень, які набрали законної сили та ухвалені адміністративними судами щодо сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість, які не включені до кредиторських вимог. (а.с.250-253)

20.11.2025 представником позивача на виконання ухвали суду від 12.11.2025 подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Львівського адміністративного апеляційного суду від 27.10.2015 року по справі № 819/2448/15; копії постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 р. по справі № 1/Б-294; копії ухвали Господарського суду Тернопільської області від 16.08.2021 року у справі № 1/Б-294.

26.11.2025 від представника відповідача надійшли до суду додаткові пояснення з додатками, у яких зазначає, що в межах процедури банкрутства ТОВ «ТО «Текстерно» визнано суму основного платежу по ПДВ 651958,43 грн. Натомість, впродовж 2003-2025 років ВАТ «ТО «Текстерно» задекларовано податкові зобов`язання по ПДВ та сплачено суми податку до бюджету, проте така сплата відбувалась не у повному обсязі визначених самостійно до сплати сум. Відповідач звертає увагу, що протягом 2004-2025 років контролюючим органом не визначались суми податкових зобов`язань по ПДВ ВАТ «ТО «Текстерно», жодних штрафних санкцій чи пені контролюючим органом не нараховувалось. Головне управління ДПС у Тернопільській області наголошує, що не стягує з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість ВАТ «ТО «ТЕКСТЕРНО» сум інших, ніж ними самостійно задекларовано до сплати.

Відповідач повторно наголошує, що вважає необґрунтованими посилання позивача на неможливість спрямування контролюючим органом наявних на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість коштів на погашення сум заборгованості по ПДВ, які виникли до 01.07.2015 року, оскільки Головне управління ДПС у Тернопільській області по відношенню до позивача не вживав заходів стягнення коштів чи погашення сум заборгованості по ПДВ за рахунок коштів наявних на електронному рахунку ПДВ. Відповідач вказує, що до бюджету перераховувались виключно суми, самостійно визначені платником податків до сплати, реєстри щодо перерахування з електронного рахунку коштів на погашення боргу не формувались.

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Судом установлено, що Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ВАТ «ТО «Текстерно» () щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 2017 по 2018 роки, за результатами якої складено акт від 09 травня 2025 року № 6348/19-00-04-05/00306650 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України з урахуванням статті 102 Податкового кодексу України. (а.с.182)

Згідно наведеного в акті перевірки розрахунку, податковим органом встановлено несвоєчасність сплати наступних грошових зобов`язань:

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 24.01.2022 в сумі 6100 грн; кількість днів прострочення 1789;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 23.03.2022 в сумі 9130 грн; кількість днів прострочення 1847;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 26.04.2022 в сумі 37304,90 грн; кількість днів прострочення 1881;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 24.03.2022 в сумі 17729 грн; кількість днів прострочення 1848;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 25.04.2022 в сумі 271 грн; кількість днів прострочення 1880;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 № , граничний термін сплати 03.03.2018, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 17693,51 грн; кількість днів прострочення 2093;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 № , граничний термін сплати 03.03.2018, дата фактичної сплати 26.12.2023 в сумі 290944 грн; кількість днів прострочення 2125;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 28.04.2022 в сумі 70000 грн; кількість днів прострочення 1855;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 27.04.2022 в сумі 80000 грн; кількість днів прострочення 1854;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 29.04.2022 в сумі 99621 грн; кількість днів прострочення 1856;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 26.04.2022 в сумі 13695,10 грн; кількість днів прострочення 1853;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 5064,90 грн; кількість днів прострочення 2370;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 07.09.2023 в сумі 601 грн; кількість днів прострочення 2352;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.05.2017 № , граничний термін сплати 31.05.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 97140 грн; кількість днів прострочення 2309;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 24.10.2023 в сумі 210184 грн; кількість днів прострочення 2246;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 144317,49 грн; кількість днів прострочення 2277;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 23.10.2023 в сумі 101244,51 грн; кількість днів прострочення 2245;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.11.2017 № , граничний термін сплати 01.12.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 5239 грн; кількість днів прострочення 2185;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.07.2017 № , граничний термін сплати 31.07.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 112438,51 грн; кількість днів прострочення 2248;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.07.2017 № , граничний термін сплати 31.07.2017, дата фактичної сплати 23.10.2023 в сумі 139130,49 грн; кількість днів прострочення 2276;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.09.2017 № , граничний термін сплати 01.10.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 389620 грн; кількість днів прострочення 2246;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.12.2017 № , граничний термін сплати 31.12.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 54108 грн; кількість днів прострочення 2155;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , граничний термін сплати 01.07.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 114505 грн; кількість днів прострочення 2278.

На підставі акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2025 року №000/7946/0405, яким у зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання з податку на додану вартість до позивача на підставі статті 126 ПК України застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 201608,14 грн (а.с.100)

Згідно з розрахунком штрафних санкцій, який є додатком до податкового повідомлення-рішення від 16.06.2025 №000/7946/0405, штрафні санкції нараховані за несвоєчасну сплату ВАТ «ТО «Текстерно» самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання, а саме:

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 24.03.2022 в сумі 17729 грн; кількість днів прострочення 1848, штрафні санкції 10 %, а саме 1772,90 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 26.04.2022 в сумі 37304,90 грн; кількість днів прострочення 1881, штрафні санкції 10 %, а саме 3730,49 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 23.03.2022 в сумі 9130 грн; кількість днів прострочення 1847, штрафні санкції 10 %, а саме 913,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 24.01.2022 в сумі 6100 грн; кількість днів прострочення 1789, штрафні санкції 10 %, а саме 610,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2017 № , граничний термін сплати 03.03.2017, дата фактичної сплати 25.04.2022 в сумі 271 грн; кількість днів прострочення 1880, штрафні санкції 10 %, а саме 27,10 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 № , граничний термін сплати 03.03.2018, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 17693,51 грн; кількість днів прострочення 2093, штрафні санкції 10 %, а саме 1769,35 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.02.2018 № , граничний термін сплати 03.03.2018, дата фактичної сплати 26.12.2023 в сумі 290944 грн; кількість днів прострочення 2125, штрафні санкції 10 %, а саме 29094,40 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 29.04.2022 в сумі 99621 грн; кількість днів прострочення 1856, штрафні санкції 10 %, а саме 9962,10 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 5064,90 грн; кількість днів прострочення 2370, штрафні санкції 10 %, а саме 506,49 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 28.04.2022 в сумі 70000 грн; кількість днів прострочення 1855, штрафні санкції 10 %, а саме 7000,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 07.09.2023 в сумі 601 грн; кількість днів прострочення 2352, штрафні санкції 10 %, а саме 60,10 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 27.04.2022 в сумі 80000 грн; кількість днів прострочення 1854, штрафні санкції 10 %, а саме 8000,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.03.2017 № , граничний термін сплати 31.03.2017, дата фактичної сплати 26.04.2022 в сумі 13695,10 грн; кількість днів прострочення 1853, штрафні санкції 10 %, а саме 1369,51 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.05.2017 № , граничний термін сплати 31.05.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 97140 грн; кількість днів прострочення 2309, штрафні санкції 10 %, а саме 9714,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 144317,49 грн; кількість днів прострочення 2277, штрафні санкції 10 %, а саме 14431,75 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 23.10.2023 в сумі 101244,51 грн; кількість днів прострочення 2245, штрафні санкції 10 %, а саме 10124,45 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.08.2017 № , граничний термін сплати 31.08.2017, дата фактичної сплати 24.10.2023 в сумі 210184 грн; кількість днів прострочення 2246, штрафні санкції 10 %, а саме 21018,40 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 16.11.2017 № , граничний термін сплати 01.12.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 5239 грн; кількість днів прострочення 2185, штрафні санкції 10 %, а саме 523,90 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.07.2017 № , граничний термін сплати 31.07.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 112438,51 грн; кількість днів прострочення 2248, штрафні санкції 10 %, а саме 11243,85 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 17.07.2017 № , граничний термін сплати 31.07.2017, дата фактичної сплати 23.10.2023 в сумі 139130,49 грн; кількість днів прострочення 2276, штрафні санкції 10 %, а саме 13913,05 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.09.2017 № , граничний термін сплати 01.10.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 389620 грн; кількість днів прострочення 2246, штрафні санкції 10 %, а саме 38962,00 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 18.12.2017 № , граничний термін сплати 31.12.2017, дата фактичної сплати 24.11.2023 в сумі 54108 грн; кількість днів прострочення 2155, штрафні санкції 10 %, а саме 5410,80 грн;

- податкова декларація з податку на додану вартість від 19.06.2017 № , граничний термін сплати 01.07.2017, дата фактичної сплати 25.09.2023 в сумі 114505 грн; кількість днів прострочення 2278, штрафні санкції 10 %, а саме 11450,50 грн. (а.с.101)

Спірне податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем до ДПС України, проте рішенням від 26 серпня 2025 року № 24862/6/99-00-06-03-01-06 скарга залишена без задоволення. (а. с. 67-70, 129).

Вважаючи протиправним податкове-повідомлення рішення від 16.06.2025 №000/7946/0405, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути, серед іншого, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України)

Як слідує з матеріалів справи, позивач оскаржує спірне податкове повідомлення рішення у тому числі з підстав порушення податковим органом строку проведення камеральної перевірки, за результатами якої таке рішення прийнято.

Строки давності для проведення камеральної перевірки визначені пунктом 102.1 статті 102 ПК України. Так, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Суд звертає увагу, що специфіка застосування штрафної санкції відповідно до статті пункту 124.1 статті 124 ПК України полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму податкового зобов`язання. Тобто, базою визначення суми штрафних санкцій є сума, яка фактично сплачена, а не сума податкового боргу, або сума грошового зобов`язання у повному обсязі. Отже, з урахуванням того, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафної (фінансової) санкції є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, то відлік строку давності для застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення правил сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання починається з дня, наступного за днем фактичної сплати такого грошового зобов`язання.

Таким чином, з огляду на положення чинного правового регулювання відповідальності за порушення строків сплати податків, датою, з якої обчислюється 1095-денний строк, впродовж якого може бути накладений штраф - є дата сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, а не дата, на яку припадає закінчення встановленого законом граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 ПК України. Таким строком є строк 1095 днів, початком відліку якого є дата сплати податкових (грошових) зобов`язань.

Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, сформованому у постанові від 24.07.2023 за результатом розгляду справи № 821/850/18, в якій досліджувалось питання встановлення початку відліку строку давності, визначеного пунктом 102.1 статті 102 ПК України, як в частині проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, так і застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платником податків узгодженого грошового зобов`язання.

Як слідує зі змісту розрахунку штрафних санкцій за порушення правил сплати грошового зобов`язання відповідно до статті 124 ПК України, що є додатком до податкового повідомлення рішення від 16.06.2025 №000/7946/0405, найпершою датою фактичної сплати податкового зобов`язання, яка охоплена спірною камеральною перевіркою, є 24.01.2022. (а.с.10)

Камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, за висновками якої прийнято спірне податкове повідомлення рішення, проведена 09.05.2025. (а.с.182)

Отже, між датою первинної фактичної сплати податкового зобов`язання, яке обліковується в інформаційних базах податкового органу (24.01.2022) та датою проведення камеральної перевірки щодо своєчасності такої сплати (09.05.2025) минуло 1202 календарні дні.

Разом з тим, суд враховує, що 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 533- IX (далі - Закон № 533- IX), яким підрозділ 10 розділу XX доповнено пунктом 5-2.

Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України було встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в певній частині.

Абзацом десятим пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України було передбачено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022 № 2118-IX, який набрав чинності з 07.03.2022, підрозділ 10 Перехідних положень Податкового кодексу України доповнено пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України (в редакції закону №2118-ІХ) передбачено, що податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 Перехідних положень ПК України (в редакції закону №2118-ІХ) для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» встановлено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12.05.2022 №2260-ІХ, який набрав законної сили з 27.05.2022, підпункт 69.2 пункту 69 розділу 10 Перехідних положень ПК України викладено в новій редакції, згідно якої податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок; б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; в) фактичних перевірок.

Цим же Законом №2260-ІХ підпункт 69.9 пункту 69 розділу 10 Перехідних положень ПК України викладено в новій редакції: «Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім:

дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок".

Згідно з пунктом 102.9 статті 102 ПК України (в редакції Закону № 2260-IX від 12.05.2022), який набрав чинності з 27.05.2022, на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищевказане, перебіг строків проведення камеральних перевірок своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань, було зупинено в період з 18.03.2020 по 06.03.2022 у в зв`язку з дією карантину, та з 07.03.2022 по 26.05.2022 у зв`язку з дією правового режиму воєнного стану. З 27.05.2022 року перебіг строку відновився.

У спірному випадку обчислення визначеного пунктом 102.1 статті 102 ПК України строку 1095 днів для проведення податковим органом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання, розпочинається з дати фактичної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного в податкових деклараціях ВАТ «ТО «Текстерно», за інформацією, яка обліковується у податкового органу, а саме: з 24.01.2022, коли позивачем сплачено платіж, який в порядку черговості сплати зарахований в рахунок сплати податкового боргу по податковій декларації від 16.02.2017. При цьому, за наведеного вище правового регулювання початком перебігу вказаного строку слід вважати 28.05.2022.

Слід звернути увагу, що вирішуючи питання дотримання податковим органом строку проведення камеральної перевірки суд не надає правової оцінки правомірності зарахування сплачених позивачем 24.01.2022 коштів в порядку черговості в рахунок сплати податкового боргу по податковій декларації від 16.02.2017, а лише враховує вказані обставини в контексті наявності у податкового органу інформації про сплату податкового зобов`язання, як передумови для початку перебігу строку проведення камеральної перевірки.

За вказаних обставин, оскільки з 27.05.2022 по 09.05.2025 минуло 1079 календарних днів, тому слід вважати, що станом на час проведення камеральної перевірки позивача (09.05.2025), не завершився граничний строк на проведення такої перевірки - 1095 днів.

Таким чином, доводи представника позивача про порушення контролюючим органом процедури проведення камеральної перевірки ВАТ «ТО «Текстерно», за результатами якої складено акт № 6348/19-00-04-05/00306650 від 09.05.2025, є помилковими.

Щодо суті виявлених порушень та правомірності прийнятого податкового повідомлення рішення від 16 червня 2025 року №000/7946/0405, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зі змісту доводів позовної заяви слідує, що позивач не заперечує права контролюючого органу здійснювати нарахування штрафних санкцій у випадку несвоєчасної сплати платником податку суми узгодженого грошового зобов`язання, яким у даному випадку є задекларовані позивачем суми податку на додану вартість.

Разом з тим, позивач заперечує факт наявності у нього прострочення сплати зазначених грошових зобов`язань, стверджуючи про своєчасне та повне внесення відповідних сум до системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Натомість, відповідач посилається на положення пункту 87.9 статті 87 ПК України, за якими у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Не заперечуючи визначеного пунктом 87.9 статті 87 ПК України обов`язку контролюючого органу зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне правове регулювання.

Згідно пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з рахунків платника податків, відкритих у банках, небанківських надавачах платіжних послуг.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктами 200-1.5, 200-1.7 статті 200-1 ПК України передбачено, що з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов`язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 25 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, передбачено, що сплата податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до підпунктів 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, та сплата передбачених Кодексом штрафних санкцій і пені здійснюються платником податку з поточного рахунка до відповідного бюджету.

При цьому, пунктом 21 указаного Порядку встановлено, що якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що в разі коли платник податку на додану вартість не сплатив самостійно узгоджену суму податкового зобов`язання в установлений пунктом 57.1 статті 57 ПК України строк і не сплачує податковий борг, який внаслідок цього виник, контролюючий орган вправі здійснити за платника податку заходи щодо погашення податкового боргу за рахунок коштів на рахунку цього платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість за рішенням суду.

При цьому, норми пункту 87.9 ПК України встановлюють черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 ПК України регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, які наведені в постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 1840/3549/18, від 30 липня 2019 року у справі №440/4082/18, від 02 серпня 2023 року у справі №200/7668/20-а, від 16 липня 2024 року у справі №200/19199/21 та підтримані Верховним Судом у постанові від 21 січня 2025 у справі №805/1280/18-а.

Згідно розрахунку, наведеного в акті перевірки від 09.05.2025 №6348/19-00-04-05/00306650, та розрахунку штрафних санкцій, який є додатком до податкового повідомлення рішення від 16.06.2025 №000/7946/0405, штраф у розмірі 201608,14 грн нараховано податковим органом за несвоєчасну сплату позивачем узгоджених грошових зобов`язань, самостійно нарахованих за січень, лютий, квітень, травень, червень, липень, серпень, жовтень, листопад 2017 року та січень 2018 року.

Так, з досліджених судом доказів встановлено, що протягом спірного періоду ВАТ «ТО «Текстерно» подано до ГУ ДПС у Тернопільській області наступні податкові декларації:

- від 16.02.2017 за січень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 270 834,00 грн (а.с.164);

- від 16.03.2017 за лютий 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 268982,00 грн (а.с.165);

- від 16.05.2017 за квітень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 97140,00 грн (а.с.167);

- від 19.06.2017 за травень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 114505,00 грн (а.с.168);

- від 17.07.2017 за червень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 251569,00 грн (а.с.169);

- від 16.08.2017 за липень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 455746,00 грн (а.с.170);

- від 18.09.2017 за серпень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 389620 грн (а.с.171);

- від 16.11.2017 за жовтень 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 5239,00 грн (а.с.173);

- від 18.12.2017 за листопад 2017 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 54108,00 грн (а.с.174);

- від 16.02.2018 за січень 2018 року, якою задекларовано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 552543,00 грн (а.с.108).

Позивач у позовній заяві, відповіді на відзив на додатково наданих поясненнях доводить, що починаючи з запровадження системи електронного адміністрування податку на додану вартість своєчасно та у повному обсязі здійснював поповнення електронного рахунку, з якого контролюючий орган неправомірно виконував погашення податкових зобов`язань, які виникли до 01.07.2015, використовуючи кошти ВАТ «ТО «Текстерно» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Так, у період з липня 2015 року по січень 2018 року ВАТ «ТО «Текстерно» регулярно здійснювалось поповнення електронного рахунку адміністрування податку на додану вартість, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк». (а.с.28-31)

Зі змісту вказаної банківської виписки слідує, що ВАТ «ТО «Текстерно» у період з 24.07.2015 по лютий 2018 року здійснено наступні платежі з призначенням «ПДВ поповнення електронного рахунку»: 24.07.2015 100000 грн; 30.07.2015 136402 грн; 07.09.2015 100 грн; 09.09.2015 10000 грн; 29.09.2015 141874 грн; 29.09.2015 8126 грн; 16.10.2015 52000 грн; 22.10.2015 120000 грн; 27.10.2015 36000 грн; 27.10.2015 8000 грн; 27.10.2015 114000 грн; 30.10.2015 289500 грн; 27.11.2015 679000 грн; 22.12.2015 242000 грн; 28.12.2015 12000 грн; 05.01.2016 223000 грн; 12.01.2016 530000 грн; 15.01.2016 3000 грн; 29.01.2016 205000 грн; 29.01.2016 46000 грн; 29.01.2016 6000 грн; 29.01.2016 39000 грн; 29.01.2016 29000 грн; 01.02.2016 33000 грн; 01.02.2016 66100 грн; 30.03.2016 3500 грн; 19.05.2016 20000 грн; 25.05.2016 20000 грн; 26.05.2016 20000 грн; 27.05.2016 25000 грн; 30.05.2016 30000 грн; 30.05.2016 8200 грн; 30.05.2016 5000 грн; 31.05.2016 66000 грн; 31.05.2016 185000 грн; 09.06.2016 112000 грн; 15.06.2016 190000 грн; 23.06.2016 102000 грн; 29.06.2016 80000 грн; 07.07.2016 70000 грн; 03.08.2016 20000 грн; 08.08.2016 130000 грн; 17.08.2016 10000 грн; 19.08.2016 20000 грн; 06.09.2016 10000 грн; 07.09.2016 10000 грн; 09.09.2016 50000 грн; 12.09.2016 45000 грн; 13.09.2016 20000 грн; 15.09.2016 32000 грн; 16.09.2016 30000 грн; 29.09.2016 20000 грн; 03.10.2016 20000 грн; 04.10.2016 20000 грн; 05.10.2016 10000 грн; 06.10.2016 50000 грн; 07.10.2016 40000 грн; 10.10.2016 30000 грн; 11.10.2016 40000 грн; 13.10.2016 42000 грн; 19.10.2016 20000 грн; 24.10.2016 30000 грн; 28.10.2016 75000 грн; 15.11.2016 15000 грн; 24.01.2017 25000 грн; 25.01.2017 16000 грн; 26.01.2017 16000 грн; 02.02.2017 20000 грн; 09.02.2017 40000 грн; 10.02.2017 10000 грн; 10.02.2017 15000 грн; 13.02.2017 25000 грн; 14.02.2017 25000 грн; 27.02.2017 100000 грн; 27.02.2017 36500 грн; 28.02.2017 30000 грн; 01.03.2017 30000 грн; 02.03.2017 30000 грн; 03.03.2017 30000 грн; 06.03.2017 30000 грн; 10.03.2017 40000 грн; 13.03.2017 40000 грн; 14.03.2017 21000 грн; 20.04.2017 20000 грн; 21.04.2017 20000 грн; 24.04.2017 23000 грн; 23.05.2017 16000 грн; 21.06.2017 11000 грн; 21.06.2017 10000 грн; 22.06.2017 10000 грн; 26.06.2017 10000 грн; 27.06.2017 10000 грн; 27.06.2017 64000 грн; 27.06.2017 20000 грн; 06.07.2017 200000 грн; 06.07.2017 160000 грн; 13.07.2017 5000 грн; 21.07.2017 10000 грн; 24.07.2017 12000 грн; 04.08.2017 125000 грн; 09.08.2017 10000 грн; 10.08.2017 110000 грн; 17.08.2017 20000 грн; 29.08.2017 31000 грн; 29.08.2017 35000 грн; 29.08.2017 130000 грн; 30.08.2017 104000 грн; 14.09.2017 5000 грн; 14.09.2017 2528 грн; 22.09.2017 49000 грн; 22.09.2017 4000 грн; 28.09.2017 50000 грн; 28.09.2017 17000 грн; 29.11.2017 2920 грн; 29.11.2017 1580 грн; 26.12.2017 51200 грн; 26.12.2017 32800 грн; 06.02.2018 100000 грн; 07.02.2018 150000 грн; 07.02.2018 50000 грн; 08.02.2018 40000 грн; 08.02.2018 50000 грн; 08.02.2018 16000 грн; 09.02.2018 33000 грн; 09.02.2018 54000 грн; 09.02.2018 69000 грн.

Внесені позивачем суми на поповнення рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ узгоджуються з сумами, зазначеними ВАТ «ТО «Текстерно» у розшифровці нарахування та сплат ПДВ згідно поданих декларацій за період з липня 2015 по грудень 2023, згідно якої суми задекларованого зобов`язання з ПДВ відповідають сумам, внесеним на електронний рахунок у відповідному періоді. (а.с.25-27)

Також в матеріалах справи наявний витяг з системи електронного адміністрування податку на додану вартість ВАТ «ТО «Текстерно» за період з 24.07.2015 року по 26.12.2023, в якому відображені внесені позивачем на електронний рахунок суми згідно наведеної вище банківської виписки, а також зазначено про списання цих коштів. (а.с.32-48)

Детальна інформація про зарахування коштів, списаних з рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ, відображена у ІКП ВАТ «ТО «Текстерно» за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)», відповідно до якої починаючи з липня 2015 року кошти, які позивач сплачував на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відповідач зараховував в рахунок погашення боргу минулих років, тобто такого боргу, який виник до липня 2015 року. (а.с.193-206)

Так, зокрема, факт зарахування відповідачем коштів, списаних з рахунку електронного адміністрування ПДВ в рахунок погашення боргу минулих років підтверджується на прикладі записів в ІКП ВАТ «ТО «Текстерно» від 23.02.2017, згідно яких податковим органом зараховано надходження до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 171027 грн, проте здійснено її зарахування не в рахунок поточних платежів з ПДВ, а в рахунок зменшення боргу минулих років по податковій декларації з податку на додану вартість № за листопад 2014 року. (а.с.193, 209)

Відповідач у відзиві на позовну заяву та додатково наданих поясненнях не заперечує вказаних обставин, стверджуючи про правомірність таких дій з тих підстав, що ГУ ДПС у Тернопільській області по відношенню до позивача не вживав заходів стягнення коштів чи погашення сум заборгованості по ПДВ за рахунок коштів, наявних на електронному рахунку ПДВ, а з урахуванням принципу «черговості платежів» відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України здійснював зарахування коштів, які надійшли з електронного рахунку ПДВ, в рахунок погашення узгодженого боргу минулих років, який виник внаслідок самостійного декларування позивачем податкових зобов`язань.

Суд критично оцінює вказану позицію відповідача як таку, що суперечить наведеному вище правовому регулюванню та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Як раніше наголошено судом, положення пункту 87.9 ПК України є загальною нормою, яка встановлює черговість погашення податкового боргу незалежно від способу (добровільного чи примусового) та джерела погашення податкового боргу, тоді як норма пункту 95.3 ПК України регулює відносини щодо стягнення (примусового погашення) податкового боргу за рахунок коштів на банківських рахунках та на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Таким чином, погашення податкового боргу з ПДВ, який виник до 01.07.2015 незалежно від підстав його виникнення (самостійного нарахування чи визначення контролюючим органом), за рахунок коштів у системі електронного адміністрування податку на додану вартість можливо виключно в порядку, передбаченому пунктом 95.3 статті 95 ПК України, тобто за рішенням суду.

Натомість, за результатами дослідження зібраних у даній справі доказів судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.06.2003 у справі №1/Б-294 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.10.2003 з урахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 24.12.2003 визнано частково грошові вимоги Державної податкової інспекції в м. Тернополі відносно боржника ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» в сумі 1486266,83 грн основного боргу, в тому числі 651958,43 грн по податку на додану вартість, встановлено черговість задоволення вимог кредитора: третя.

Також судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року у справі №819/2448/15 у задоволенні позову Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про стягнення з ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» податкового боргу в загальній сумі 11700714,03 грн, у тому числі оплаті за землю з юридичних осіб в сумі 5327396,30 грн та податку на додану вартість в сумі 6373317,73 грн відмовлено. (а.с.215-216)

Інших судових рішень про стягнення з позивача податкового боргу з податку на додану вартість за період до 01.07.2015 відповідачем не надано.

Враховуючи те, що податковий борг виник до 01 липня 2015 року, і відповідачем не надано рішення суду про стягнення такого податкового боргу, тому з огляду на приписи пункту 87.1 статті 87 ПК України суд погоджується з доводами позивача про те, що такий податковий борг не міг погашатися за рахунок коштів на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Оскільки штраф в сумі 201608,14 грн згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16 червня 2025 року № 000/7946/0405 застосований виходячи з факту здійснення контролюючим органом заходів на погашення податкового боргу не у спосіб, встановлений законом (заборонене джерело), тобто об`єкт застосування штрафу відсутній, тому слід дійти висновку про протиправність зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі зібраних доказів, надаючи правову оцінку кожному доказу окремо та в їх сукупності, здійснивши системний аналіз положень законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а тому позов ВАТ «ТО «Текстерно» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з наведеного, сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду з даним позовом, становить 3024,12 грн (1,5% від 201608,14 грн), у той час як позивачем сплачено 3028 грн.

Враховуючи, що відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України відшкодуванню підлягають витрати, які мали бути сплачені у визначеному законом розмірі, тому у зв`язку з задоволенням позовних вимог ВАТ «ТО «Текстерно» суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 3024,12 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №000/7946/0405 від 16.06.2025 про нарахування Відкритому акціонерному товариству "Тернопільське об`єднання "Текстерно" штрафу у розмірі 201608,14 грн за затримку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Стягнути з Головного управління ДПС у Тернопільській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" витрати по сплаті судового збору в сумі 3024 (три тисячі двадцять чотири) гривні 12 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Відкрите акціонерне товариство "Тернопільське об`єднання "Текстерно" (місцезнаходження: вул. Текстильна, 18, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.