Справа № 340/1830/25
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

в частині позовних вимог

10 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1830/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд в особі судді Дегтярьової С.В. розглянув в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 01.03.2022 року по 19.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 року по 19.05.2023 року включно належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 року, Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.

Позивач вказав, що Указом Президента України "Про введення воєнного етану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася та триває й досі. Він був мобілізований.

Вказав, що наказом від 28.01.2024 №29 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 у відставку за пунктом "а" (за віком). Однак не здійснено виплати грошового забезпечення в повному обсязі.

За відсутності відповідних доказів наявності у позивача перешкод для вчасного звернення до суду, ухвалою від 25.03.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надання відповідних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку.

Позивач зазначив, що в його інтересах адвокат звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання інформації про виплачені позивачу суми грошового забезпечення та, у разі невірного розрахунку таких сум, із проханням здійснити перерахунок та доплату належного позивачу грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Проте у відповідь листом від 10.03.2025 року № 1411/2316 (копія якого міститься у матеріалах справи) відповідач відмовив у перерахунку грошового забезпечення.

Вважає, що лише з дня отримання цього листа, тобто лише з 10.03.2025 року, йому стало достеменно відомо про те, що відповідач невірно нараховував позивачу грошове забезпечення, оскільки інформацію про порядок обрахунку грошового забезпечення позивача останньому та його представнику надано лише 10.03.2025 року.

Стверджує, що раніше, до 10.03.2025 не міг дізнатися про порушення свого права на виплату грошового забезпечення обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, оскільки не мав і не міг мати жодних відомостей щодо розрахунку належних йому коштів.

Ухвалою від 15.09.2025 суд відкрив провадження у справі та, оцінюючи доводи, наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, визнав за необхідне вирішити дане питання за результатами розгляду.

Обґрунтування позову по суті

Позивач вказав, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

Позивач стверджує, що відповідач протиправно не нараховував та не виплачував йому грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, розмір яких визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, зокрема, в період з 01.03.2011 до 19.05.2023.

В позові вказано, що представник позивача 20.02.2025 звернувся з адвокатським запитом до військової частини НОМЕР_2 з приводу проведених на його користь грошових виплат.

Отримав відповідь на запит від 10.03.2025, в якій вказано, що всі виплати позивачеві проведено у відповідності до закону.

Щодо пропуску строків звернення до суду

Відповідно до частини 1 ст.233 КЗпП України (у редакції чинній після 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Судом встановлено, що грошові виплати в частині періоду, зокрема, з 19.07.2022 до 19.05.2023, про які веде мову позивач, повинні були бути нараховані та виплачені йому з 19.07.2022, тобто після набрання чинності вказаних змін, а тому позовні вимоги про нарахування та виплату таких коштів належало заявити до суду у тримісячний строк.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Позивач вказує, що він через проходження військової служби по мобілізації у Збройних Силах України, був обмежений у доступі до правової допомоги, перебував у віддалених, в тому числі, небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, брав участь у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях що обмежило можливість своєчасного звернення до суду, що унеможливило дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду. Також вважає, що продовження несення позивачем військової служби після звільнення з військової частини НОМЕР_5 , введення воєнного етану в Україні, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду та підставою для його поновлення.

Позивач наголошує, що не отримав повідомлення про суми, нараховані і виплачені йому при звільненні, а тому не міг завчасно подати позов.

Надаючи оцінку аргументам позивача та доказам, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Установлення законом строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що до вимог про стягнення заробітку за період з 19 липня 2022 року застосовується частина перша статті 233 КЗпП України, у редакції, що діє з 19 липня 2022 року, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня, коли особа (працівник, службовець) дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Звільнення військовослужбовця відбувається за наказом по особовому складу, в якому вказано, які саме виплати та в якому розмірі такій особі нараховано, які грошові виплати роботодавець військовослужбовцю не нарахував.

Суд звертає увагу, що надана до матеріалів справи копія наказу про звільнення від 28.01.2024 №29 свідчить про те, що наказ містить детальну інформацію про нараховані виплати з вказанням періодів при звільненні (а.с.24).

Предметом спору у цій справі є перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця при звільненні, зокрема, за період з 01.03.2022 по 19.05.2023.

Верховний Суд у своїй постанові погодився із висновком апеляційного суду про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову слід обчислювати з моменту, коли позивач набув інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

У цій справі це відбулося шляхом обізнаності зі змістом наказу про звільнення з описом необхідних нарахувань та виплат, а також отриманими фактично виплатами.

Доказом того, що у позивача не виникли питання з приводу недоплати грошового забезпечення свідчить відсутність будь-яких його намагань з дня звільнення по з`ясувати правильність обчислення нарахованих та виплачених йому при звільненні коштів за вказаний період.

Позивач повідомляє, що лише 20.02.2025 він через представника звернувся до військової частини НОМЕР_5 , в тому числі, і з метою отримання інформації про розмір грошового забезпечення що нараховувався за весь період служби та про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні в розумінні ст.116 КЗпП України.

Суд бере до уваги той факт, що позивач не пояснив суду того, чому він після ознайомлення з наказом про звільнення, в якому детально розписані всі нараховані йому виплати за періодами, а також вказані інші обставини відносно грошового забезпечення, не звернувся до суду протягом трьох місяців з позовними вимогами, що є предметом розгляду даного провадження.

Суд критично оцінює позицію ОСОБА_1 з приводу того, що саме дата одержання на його запит від роботодавця письмового повідомлення про суми, нараховані і виплачені йому при звільненні є датою його обізнаності про порушення прав, що є предметом спору у цій справі, оскільки позивач був обізнаний з такими виплатами з наказу про звільнення і отримана відповідь на запит адвоката від 20.02.2025, все-таки, не містила інформації про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства) в розумінні ст.116 КЗпП України, але ці обставини не перешкодили йому направити до суду позов 18.03.2025.

Не надано також суду документальних доказів того, що позивач був обмежений у доступі до правової допомоги у зв`язку з іншими обставинами, як то, перебування на лікуванні, тощо. Документальних доказів перебування ОСОБА_1 в період з 29.01.2024 по 18.03.2025 (день відправлення позову до суду) у віддалених місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, суду позивач не надав.

Суд вважає, що позивач повинен був дотриматись вимог, визначених законом та подати позов у тримісячний строк, визначений ст.233 КЗпПУ, однак, він цього не зробив.

Суд бере до уваги той факт, що жодної причини поважності пропуску строку звернення до суду позивач не навів. Не повідомив він також і будь-яких обставин, що перешкодили йому реалізувати своє право в цій частині.

Згідно пп.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає наявними підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови та зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 провести перерахунок та доплатити ОСОБА_1 належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 року № 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 року, Законом України від 03.11.2022 року № 2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти за період з 19.07.2022 року по 19.05.2023 року - залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА