Справа № 336/9686/25
Суддя: Звєздова Н. С.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/117/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., при секретарі Іванченко О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за позовом ну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови №ПС006118 від 09.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, №ПС 006115 від 19.08.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 32 000 гривень за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, № ПС006112 від 12.08.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначено, що посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС006118 від 09.09.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень.

Постановою відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення №ПС006115 від 19.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 32 000 гривень.

Постановою відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про накладення адміністративного стягнення №ПС006112 від 12.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень.

Означені постанови ОСОБА_1 отримав лише 24.09.2025 на підставі його заяви.

Відповідно до наведених постанов ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за недостовірні відомості внесені в ТТН про вагу транспортних засобів із вантаж, вага транспортних засобів перевищувала дозволені нормативи для перевезення.

Позивач вважає, що оскаржувані постанови є протиправними, необґрунтованими та винесеними з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки його притягнуто до відповідальності саме як вантажовідправника директора ТОВ «Щебневий завод», що не є тотожним поняттю «уповноважена посадова особа» у контексті даного правопорушення. Правопорушення, передбачені ч.ч. 3, 4 ст. 132-2 КУпАП, мають своїм об`єктом порушення порядку внесення відомостей до ТТН.

Проте, фактичні дії з внесення відомостей та контролю вантажу, здійснювалися конкретним працівником підприємства, що підтверджується посадовою інструкцією бухгалтера, саме цей працівник наділений повноваженнями та зобов`язаний вносити данні до ТТН, здійснювати контроль за своєчасним і правильним оформленням первинних документів.

Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення (вина), притягнення його до відповідальності суперечить вимогам статті 9 КУпАП та є неправомірним.

Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті не надав жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 , був тією уповноваженою посадовою особою, яка згідно з внутрішніми документами відповідала за контроль ваги вантажу та особисте внесення даних до ТТН. Враховуючи вище наведене, ОСОБА_1 вважає себе невинним, а постанови необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справ.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 справу передано в провадження судді Звєздової Н.С.

06.10.2025 судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь надійшла 09.10.2025.

Ухвалою від 14.10.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позов забезпечено шляхом зупинення дій постанов №ПС006118 від 09.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, №ПС 006115 від 19.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 32 000 гривень за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, № ПС006112 від 12.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі..

Від представника відповідача надійшов відзив на позов за змістом якого просили відмовити у задоволенні позову, оскільки постанови є законними та винесені у відповідності до чинного законодавства відносно керівника вантажовідправника ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Надаючи оцінки спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Як встановив суд, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне: 23.07.2025 о 10.48 год. в с. Королево (дорога місцевого значення 0-070301) під час проведення документально-вагового контролю автомобіля MAN з номерним знаком НОМЕР_1 , виявлено ТТН № 2307 від 23.07.2025, згідно якої вантажовідправником був ТОВ Щебневий Завод», фактична маса транспортного засобу не відповідала фактичним даним понад 30% при допустимих 24 т (обмеження ваги при перевезенні дорогою місцевого значення) при перевезенні вантажу.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС006118 від 09.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне: 23.07.2025 о 10.25 год. в с. Королево (дорога місцевого значення 0-070301) під час проведення документально-вагового контролю автомобіля MAN з номерним знаком НОМЕР_2 , виявлено ТТН № 230704 від 23.07.2025, згідно якої вантажовідправником був ТОВ Щебневий Завод», фактична маса транспортного засобу не відповідала фактичним даним понад 27,08% при допустимих 24 т (обмеження ваги при перевезенні дорогою місцевого значення) при перевезенні вантажу.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС006115 від 19.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 32 000 гривень.

Також, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за наступне: 09.07.2025 о 11.20 год. в с. Королево (дорога місцевого значення 0-070301) під час проведення документально-вагового контролю було виявлено ТТН № 90704/4 від 09.07.2025, згідно якої вантажовідправником був ТОВ Щебневий Завод», фактична маса транспортного засобу не відповідала фактичним даним понад 30% при допустимих 24 т (обмеження ваги при перевезенні дорогою місцевого значення) при перевезенні вантажу.

Посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті постановою про накладення адміністративного стягнення №ПС006112 від 12.08.2025 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 132-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 000 гривень.

Повідомлення про розгляд матеріалів адміністративних справи було направлено листом 576 рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося відправнику з відміткою «за відсутністю адресата». Розгляд справи 12.08.2025 відбувся за відсутності ОСОБА_1 . В такий спосіб позивача було повідомлено про виклик на 19.08.2025 та 09.09.2025.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 7 КУпАП закріплює, що ніхто не може бути підданим заходу впливу інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Частиною 2 статті 132-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за внесення недостовірних відомостей про вантаж, яка застосовується до «громадян, фізичних осіб - підприємців або уповноважених посадових осіб вантажовідправника».

ОСОБА_1 , притягнуто до відповідальності саме як вантажовідправника, що не є тотожним поняттю «уповноважена посадова особа» у контексті даного правопорушення. Правопорушення, передбачене ч.ч. 3, 4 ст. 132-2 КУпАП, має своїм об`єктом порушення порядку внесення відомостей до ТТН.

Проте, фактичні дії з внесення відомостей та контролю вантажу, здійснювалися конкретним працівником ТОВ «Щебневий завод» бухгалтером підприємства Цопко Т.Ю., що підтверджується посадовою інструкцією бухгалтера, затвердженої 10.04.2023 директором ТОВ «Щебневий завод» Когут Ігорем.

Таким чином, саме бухгалтер Цопко Т.Ю. наділена повноваженнями та зобов`язана згідно посадової інструкції вносити дані до ТТН, здійснювати контроль за своєчасним і правильним оформленням первинних документів ТОВ «Щебневий завод».

В матеріалах перевірки відсутні будь-які дані того, що ОСОБА_1 погоджував умови перевезення, здійснював його оформлення або ніс відповідальність за дані, внесені до ТТН №2307 від 23.07.2025, ТТН № 230704 від 23.07.2025, ТТН №90704/4 від 09.07.2025.

Враховуючи, що допустима маса вантажного автомобіля в Україні, згідно п. 22.5 розділу 22 Правил дорожнього руху (ПДР) та Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, складає 40 тон, тому застосування ч.ч. 3, 4 ст. 132-2 КУпАП - є необґрунтованим та незаконним.

Статтею 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язки Вантажовідправника стосуються належного оформлення вантажу, його упаковки, Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.10.2025 4 маркування та надання достовірної інформації про його вагу та габарити, з чого вбачається, що вантажовідправник виконав свої обов`язки, передавши вантаж у стані, придатному для перевезення, та надавши достовірні дані про його характеристики, що відображено у товарно-транспортній накладній. Вантажовідправник не міг знати або впливати на оперативний вибір маршруту водієм/перевізником, який свідомо чи несвідомо обрав ділянку дороги з ваговим обмеженням до 24 тон. Контроль за дотриманням вагових обмежень до 24 тон та вимог дорожніх знаків (зокрема, Знаку 3.15 ПДР), є виключною сферою відповідальності перевізника та його працівника водія. У судовій практиці Верховного Суду (зокрема, у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб) неодноразово наголошувалося на тому, що притягнення особи до відповідальності можливе лише за наявності саме її вини у вчиненні конкретних дій, які є об`єктивною стороною правопорушення, та правильного визначення суб`єкта відповідальності (зокрема, у постановах щодо неналежного суб`єкта за ст. 132-2 КУпАП необхідно довести, що саме позивач ОСОБА_1 був тією уповноваженою особою, яка безпосередньо вчинила дії або була відповідальна за їх вчинення).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається лише протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність. Тобто, обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності є наявність вини особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не здійснював безпосереднього внесення відомостей до ТТН, не здійснював оперативного контролю за вагою вантажу та маршрутом його перевезення.

Виконавши свій обов`язок, затвердивши внутрішній розподіл обов`язків та делегувавши ці функції бухгалтеру ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не вчинив ні умисних, ні необережних дій (бездіяльності), які б прямо призвели до порушення порядку внесення даних до ТТН №2307 від 23.07.2025, ТТН № 230704 від 23.07.2025, ТТН №90704/4 від 09.07.2025.

Оскільки в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона правопорушення (вина), притягнення його до відповідальності суперечить вимогам статті 9 КУпАП та є неправомірним.

Отже, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 132-2 КУпАП, оскільки не вчиняв дій, які утворюють його об`єктивну сторону, та не мав можливості впливати на фактичні обставини перевезення та фактично не вчиняв адміністративного правопорушення.

Відділ державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з питань безпеки на транспорті не надав жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 , був тією уповноваженою посадовою особою, яка згідно з внутрішніми документами відповідала за контроль ваги вантажу та особисте внесення даних до ТТН №2307 від 23.07.2025, ТТН № 230704 від 23.07.2025, ТТН №90704/4 від 09.07.2025.

Враховуючи вище наведене, встановлено відсутність вини ОСОБА_1 , а постанови №ПС006118 від 09.09.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, №ПС 006115 від 19.08.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 32 000 гривень за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, № ПС006112 від 12.08.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

З урахуванням викладеного, рішення Державної служби України з безпеки на транспорті та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, слід визнати протиправними та скасувати.

Беручи до уваги вищенаведене судом встановлено, що доводи зазначені у відзиві на позовну заяву жодним чином не спростували обставини та вимоги зазначені позивачем у позовній заяві.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій та рішення. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови: №ПС006118 від 09.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП, №ПС 006115 від 19.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 32 000 гривень за ч. 3 ст. 132-2 КУпАП, № ПС006112 від 12.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень за ч. 4 ст. 132-2 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Суддя: Н.С. Звєздова