Справа № 607/14537/25
Суддя: Якімець Т. І.
Дата ухвалення: 2025-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2025 Справа №607/14537/25 Провадження №2-а/607/617/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участю:

представника позивача, адвоката Богуша В.Д.,

представника відповідача УПП в Тернопільській області Дживри С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та доданих до неї документів, поданої в її інтересах адвокатом Богушом Володимиром Даниловичем, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення

У С Т А Н О В И В:

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

13 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача адвокат Богуш В.Д. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), в якому висловив прохання: 1) поновити строк для звернення до суду з цим позовом; 2) скасувати постанову серія 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване в автоматичному режимі; 3) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог адвокат Богуш В.Д. зазначив, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу (далі також ТЗ) «Peugeot 207», 2012 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаним автомобілем керує її батько ОСОБА_2 , оскільки позивач періодично мешкає в Республіці Польща. У позові вказано, що 02 липня 2024 року власник ТЗ надала йому довіреність на управління та розпорядження цим ТЗ. Адвокат стверджує, що з 03 липня 2024 року по грудень 2024 року та з 19 січня 2025 року по 26 червня 2025 року позивач перебувала за кордоном, що підтверджується відмітками в її закордонному паспорті і лише 26 червня 2025 року перетнула кордон України та 01 липня 2025 року дізналась про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї штрафу, зафіксованого в автоматичному режимі. Після відвідування Тернопільського відділу ДВС 01 липня 2025 року їй в усній формі повідомили, що стосовно неї було відкрито три виконавчі провадження у період з листопада 2024 року по 01 липня 2025 року, та надано копію оскаржуваної постанови. Представник позивача зазначає, що оскільки вона у день вчинення правопорушення перебувала за кордоном, відповідно не вчиняла це правопорушення, а правопорушення фактично було вчинено іншою особою. Крім того у позові звернуто увагу на ту обставину, що штраф був сплачений своєчасно ОСОБА_2 від її імені ще до повернення в Україну.

2. Стислий зміст відзиву на позовну заяву

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 14 серпня 2025 року від ДПП надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач висловив прохання відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що правопорушення було зафіксоване технічним засобом «Expert-FS E75053641», який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018. Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет, на веб-сайті

https://bdr.mvs.gov.ua. Відповідач вказав, що результатами автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , є інформаційний файл з фотознімками зображення транспортного засобу на проїзній частині в момент порушення ПДР та відеозаписи вчиненого правопорушення. У відзиві звернуто увагу суду, що з системного аналізу норм чинного законодавства можна зробити висновок, що за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Через підсистему «Електронний суд» 19 серпня 2025 року від представника

ОСОБА_1 адвоката Богуша В.Д. надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позов задовольнити, посилаючись на те, що 02 серпня 2025 року правопорушник ОСОБА_2 подав заяву до УПП в Тернопільській області про визнання правопорушення та надання згоди на його притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення, а тому в цій справі є особа, яка фактично визнала свою вину.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у цій адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Богуш В.Д. в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача ДПП Дживра С.І. просив у задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Постановою серії 5АВ № 09024813 встановлено, що 22 січня 2025 року о 12 год. 12 хв., за адресою: М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 154+464 зафіксовано ТЗ «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 28 км/год, чим порушила п. 12.9.б. ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 8).

Постанова була надіслана на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 136, яка повернулася на адресу ДПП у зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42 44).

Вказане підтверджується також фотозвітом постанови №5АВ09024813, дата порушення 22 січня 2025 року, час 12 год. 12 хв. (а.с. 23).

У матеріалах справи наявний сертифікат відповідності ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», комплекс автоматичної фото/відео-фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «Expert-FS», номер сертифіката перевірки типу UA TR.001 84-20 Rev.1 від 24 вересня 2021 року, номер для посилань 22/3/F/21/040-23, номер призначеного органу

UA TR.001 від 07 лютого 2024 року (а.с. 41).

Згідно з довіреністю від 02 липня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Олексишин З.З., зареєстровано в реєстрі за № 1240, ОСОБА_1 на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення, цією довіреністю уповноважила Попівчака М.М. продати, обміняти, здавати в найм (оренду) чи передавати в позичку визначаючи в усіх випадках ціну, строки та умови на свій розсуд належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 виданого ТСЦ 6141 02 травня 2024 року та зареєстрованого там же, автомобіль марки «Peugeot 207», випуску 2012 року, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 15, 16), про що також свідчить витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 53137972 від 02 липня 2024 року (а.с. 17).

Відповідно до довідки Управління соціальної політики Тернопільської міської ради № 1825 від 02 липня 2025 року виданій ОСОБА_1 , вона станом на 02 липня 2025 року не зареєстрована як одержувач допомог (а.с. 20).

Як вказано у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, серія НОМЕР_4 , ОСОБА_1 виїжджала за межі України, про що свідчать штампи на виїзд із території України: 30 березня 2024 року та 19 січня 2025 року, та в`їзд на територію 08 липня 2024 року та 26 червня 2025 року (а.с. 21, 22).

01 серпня 2025 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до УПП в Тернопільській області ДПП про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, в якій вказав, що надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі постанови серії 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року, яка винесена на ОСОБА_1 , долучивши квитанцію від 19 травня 2025 року № ІСМРР05190АНАР.1 про сплату штрафу в розмірі 1 043 гривні (а.с. 55).

Крім того, 01 серпня 2025 року ОСОБА_2 надав письмові пояснення ДПП, в яких просив поновити строк для зміни суб`єкта адміністративної відповідальності з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ; визнати його правопорушником за скоєння адміністративного правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі від 22 січня 2025 року, постанова серія 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року, звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за це правопорушення (а.с. 56).

Згідно відповіді УПП в Тернопільській області ДПП № 90395-2025 від 04 листопада 2025 року, ОСОБА_2 відмовлено в розгляді заяви, оскільки її подано після 20 календарних днів з дня набрання постановою законної сили, згідно з пунктом 10 Порядку звернення особи, яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до уповноваженого підрозділу Національної поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 833 (а.с. 82).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. Конституція України встановлює: права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. З метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди (частина п`ята статті 125 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами частини п`ятої статті 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

2.2. У позовній заяві позивач просить поновити строк для звернення до суду для оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки про її винесення позивач дізналась 01 липня 2025 року в усній формі у Тернопільському відділі державної виконавчої служби.

З позовом про оскарження постанови позивач звернулася 13 липня 2025 року.

У позовній заяві, заявлено клопотання про поновлення строку на оскарження постанови позивач вказала, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 01 липня 2025 року та 08 липня 2025 року звернулась до суду з позовом про скасування спірної постанови, однак її позов було повернуто судом.

Відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

2.3. Відповідно до оскаржуваної постанови серії 5АВ №09024813 від 22 січня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України «Про екстрену медичну допомогу», надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Як вказано у пункті 12.9.б. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України) водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Частиною першою статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 222 КУпАП визначені повноваження Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вказано у статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Згідно з частиною першою статті 72, статті 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною першою статті 276 КУпАП, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За правилами статті 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів (частина перша). За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (ТЗ знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У частині третій статті 14-2 КУпАП зазначено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу (частина перша). За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних» (частина друга). Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (частина п`ята).

У статті 279-3 КУпАП передбачені випадки звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Так, згідно з частиною першою цієї статті КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до частини другої статті 279-3 КУпАП у випадках звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності на підставі: абзацу другого частини першої цієї статті винесена стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності скасовується тим органом (посадовою особою), який її виніс; абзацу третього частини першої цієї статті до винесеної постанови стосовно відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, вносяться зміни щодо визначення суб`єктом правопорушення особи, яка фактично керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

За інформацією, що наявна в долучених позивачем матеріалах 02 липня 2024 року приватним нотаріусом була посвідчена довіреність, за якою власник транспортного засобу марки «Peugeot 207» із номерним знаком НОМЕР_1 уповноважив ОСОБА_2 , продати, обміняти, здавати в найм (оренду) чи передавати в позичку визначаючих в усіх випадках ціну, строки та умови на свій розсуд належний їй вказаний ТЗ, а також на період дії цієї довіреності експлуатувати цей автомобіль на території України та за її межами.

Відтак позивач вважає, що вона є неналежним користувачем ТЗ і не є відповідальною особою за дотриманням безпеки дорожнього руху, її неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинене нею адміністративне правопорушення шляхом накладення адміністративного стягнення.

За обставинами цієї справи саме позивач ОСОБА_1 є власником ТЗ марки «Peugeot 207» із номерним знаком НОМЕР_1 та згідно нотаріально посвідченої довіреності від 02 липня 2024 року уповноважила громадянина ОСОБА_2 продати, обміняти, здавати в найм (оренду) чи передавати в позичку визначаючих в усіх випадках ціну, строки та умови на свій розсуд належний їй вказаний транспортний засіб, а також на період дії цієї довіреності експлуатувати цей автомобіль на території України та за її межами. ОСОБА_1 та її представник не заперечили, що вона є власником ТЗ та не надали доказів про внесення інших відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо цього ТЗ.

За даних обставин суд доходить висновку, що відповідальною особою у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яка і несе адміністративну відповідальність за порушення вимог ПДР України, в цьому випадку є власник транспортного засобу позивач

ОСОБА_1 оскільки до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не було внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, який використовує автомобіль згідно з довіреністю від 02 липня 2024 року, як це вказує позивач у позові громадянина ОСОБА_2 .

Позивач та особа, якій було надано право експлуатації ТЗ, не вчинили у порядку та строки, встановлені статтями 14-1, 279-3 КУпАП, дій щодо належного повідомлення відповідних органів правопорядку про особу, якою за твердженням позивача було вчинено правопорушення.

Таким чином, положеннями КУпАП, на підставі яких уповноваженим органом приймалася постанова серії 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, чітко передбачено процедуру та строки звільнення відповідальної особи, в аспекті цієї справи ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, а не можливість скасування постанови про накладення адміністративного стягнення із підстав та обґрунтувань, які викладені позивачем в адміністративному позові.

Суд зазначає, що наявність довіреності на користування ТЗ іншими особами не позбавляє права власника ОСОБА_1 використовувати також свій автомобіль в місці та час, який вказаний в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При встановлених вище обставинах суд доходить висновку, що постанова серії 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі прийнята відповідно до норм законодавства відносно відповідальної особи уповноваженим на те органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не довів неправомірність рішення відповідача про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості реалізувати своє право на судовий захист, шляхом вчинення дій (оскарження відповідних рішень, дій або бездіяльності), які передбачені статтею 279-3 КУпАП, для звільнення її від відповідальності за наявності відповідних на те правових підстав.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Відповідно до статті 288 КУпАП перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому КАС України.

За правилами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що постанова серії 5АВ № 09024813 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 22 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП є законною.

Крім того, суд констатує, що з огляду на відмову у задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, беручи до уваги зміст приписів статті 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача у межах ним понесених.

На підставі статей 7, 9, 14-1, 14-2, 122, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 279-1, 279-3, 280, 288, 289 КУпАП, керуючись статтями 2, 5, 9, 19, 20, 70, 72 77, 79, 122, 139, 241 246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданої в її інтересах адвокатом Богушом Володимиром Даниловичем, до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані в автоматичному режимі серії 5АВ № 09024813 від 22 січня 2025 року відмовити.

2. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

6. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 01 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса місця знаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ.

Головуючий суддяТ. І. Якімець