Справа № 320/50860/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Київ № 320/50860/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовомОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 НГУ
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 НГУ (відповідач), в якому просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо невиплати солдату, ОСОБА_1 додаткової винагороди за кожен день безперервного перебування на лікуванні через поранення в період з 29.10.2022 - 15.08.2023 року загальною сумою 1 021 182, 77 грн (один мільйон двадцять одна тисяча сто вісімдесят дві гривні сімдесят сім копійок);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НГУ виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за кожен день перебування на лікуванні через поранення в період з 29.10.2022 по 15.08.2023 рік загальною сумою 1 021 182, 77 грн (один мільйон двадцять одна тисяча сто вісімдесят дві гривні сімдесят сім копійок);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НГУ виплатити ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що медичні документи, які були отриманні позивачем під час лікування, підтверджують факт того, що солдат ОСОБА_1 має об`єктивні підстави на отримання грошової допомоги за нормами Постанови Кабінету Міністрів України № 168, у той же час, пояснення відповідача у відповіді № 27/11/3-Б-527-Аз від 05.10.2024 року є необґрунтованими, відповідачем не було надано жодних доказів, які могли би підтверджувати вмотивованість заходів щодо перевірки факту недоплати/переплати грошових коштів у зв`язку з отриманими пораненнями.

За посиланням позивача, в діях відповідача наявна бездіяльність, оскільки Військова частина НОМЕР_1 НГУ повинна була виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за кожен день перебування на лікуванні через отримане поранення в період з 29.10.22-30.12.2022 рік; 30 січня 2023 року по 17 лютого 2023 року, з 20 березня 2023 року по 30 березня 2023 року - ЗО квітня 2023 року, з 03 травня 2023 року по 18 травня 2023 року, з 09 червня 2023 року по 27 червня 2023 року, з 27.06.-27.07.2023 року; з 27.07.2023 - 15.08.2023 року проте даних дій не виконала, а обґрунтувань щодо законності причин своїх дій не надала, що є прямим порушенням чинного законодавства в сфері виплати додаткової винагороди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відкрито провадження у справі, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ст. ст. 257-262 КАС України без повідомлення (виклику) учасників справи.

18 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (зареєстрований 20.01.2025).

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах законодавства, що діяли в період перебування позивача на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням.

Відповідач зазначає, Військова частина НОМЕР_1 НГ України виплатила всю належну позивачу додаткову винагороду, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини, архівної карткою №1 за період з жовтня 2022 по вересень 2023 (за підписом начальника фін. відділу підполковника Максима Міщенка).

Керуючись п. 1 Постанови № 168 (у період до внесення змін постановою КМУ №836) та п. 1-2 Постанови № 168 (зі змінами) відповідач виплатив позивачеві додаткову грошову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні за такі періоди: з 30.10.2022 по 01.11.2022 за 2 доби відображено у листопаді 2022 архівної картки. (54 183,55 грн.)

Враховуючи приписи п. 1 Постанови № 168 (до внесення змін) військовослужбовці отримували 30 000 грн під час дії воєнного стану, а тим із них, хто приймав безпосередню участь у бойових діях, ця винагорода збільшувалась до 100 000 грн. Отже, за час участі у бойових діях та за час лікування у зв`язку з пораненням грошова винагорода рахувалась пропорційно відповідних днів участі у бойових діях/ лікування виходячи із 70 000 грн/місяць.

У жовтні 2022 року позивач приймав участь у бойових діях 22 доби, а саме: з 08 по 29 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим йому було виплачено 49 677,42 грн. А за час перебування на лікуванні (2 доби) 4 516,13 грн. 49 677,42 + 4 516,13 = 54 193,55, що і було виплачено позивачу в листопаді 2022 року; з 01.11.2022 по 30.11.2022 за 30 діб відображено у грудні 2022 архівної картки (70 000 грн); з 01.12.2022 по 31.12.2022 за 31 добу відображено у січні 2022 архівної картки (70 000 грн); з 01.01.2023 по 31.01.2023 за 31 добу відображено у березні 2022 архівної картки. (70 000 грн); з 01.02.2023 по 17.02.2023 за 17 діб (60 714,29 грн); з 20.03.2023 по 30.03.2023 за 11 діб (35 483,87 грн); з 03.05.2023 по 31.05.2023 за 29 діб (93 548,39 грн); з 01.06.2023 по 27.06.2023 за 27 діб (90 000 грн); з 27.07.2023 по 31.07.2023 за 5 діб (16 129,03 грн); з 01.08.2023 по 15.08.2023 за 15 діб (48 387,10 грн).

Виплати з 01.02.2023 відображені у вересні місяці 2023 року архівної картки. На банківський рахунок позивача виплати надходили за вираховуванням 1,5% воєнного збору (без періоду безпосередньої участі у бойових діях).

У подальшому, від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в адміністративній справі №320/50860/24; запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в адміністративній справі №320/50860/24, копію відзиву одночасно надіслати іншим учасникам справи.

19 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив, з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог.

Відповідач зазначає, за перебування на стаціонарному лікуванні за період з 30.10.2022 по 01.11.2022 54 183,55 грн (відображені листопаді 2022 року архівної картки, у цій сумі рахуються 22 доби участь у бойових діях, 2 доби лікування); з 01.11.2022 по 30.11.2022 70 000 грн, (відображені у грудні 2022 року архівної картки); з 01.12.2022 по 31.12.2022 70 000 грн (відображено у січні 2022 року архівної картки); з 01.01.2023 по 31.01.2023 70 000 грн (відображено у березні 2022 року архівної картки).

За весь цей період позивачу щомісяця виплачували: у жовтні 2022 року 29 000 грн, у листопаді 2022 року 30 000 грн, у грудні 2022 року 60 000 грн; у лютому 2023 року 30 000 грн.

З 01.02.2023 по 17.02.2023 за 17 діб (60 714,29 грн); з 20.03.2023 по 30.03.2023 за 11 діб (35 483,87 грн); з 03.05.2023 по 31.05.2023 за 29 діб (93 548,39 грн); з 01.06.2023 по 27.06.2023 за 27 діб (90 000 грн); з 27.07.2023 по 31.07.2023 за 5 діб (16 129,03 грн); з 01.08.2023 по 15.08.2023 за 15 діб (48 387,10 грн). Ці виплати відображені у вересні місяці 2023 року архівної картки та складають 344 262 грн 68 коп.

Відповідач акцентує, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні позивач отримав 344 262,68 + 29 000 + 30 000 + 60 000 + 30 000 + 54 193,55 + 70 000,00 + 70 000,00 + 70 000,00=757 456,23 грн. Сума 757 456,23 грн була нарахована позивачу на підставі Постанови № 168 з урахуванням внесення змін та була виплачена за вираховуванням 1,5% воєнного збору (без періоду безпосередньої участі у бойових діях). Будь-які інші суми для нарахування та виплати Постановою № 168 за час перебування відповідача на стаціонарному лікуванні не передбачені.

Зазначає, представником позивача протиправність дій військової частини не доведена, правові підстави для нарахування суми 1 021 182,77 грн не наведені, надані письмові докази (розрахунки) є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства та реальних обставинах справи (періодах перебування позивача на лікуванні).

Також вказує, оскільки протиправні дії відповідача по відношенню до ОСОБА_2 не мали місце, вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.09.2022 №258 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано в списки особливого складу частини та всіх видів забезпечення з 02 вересня 2022 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 складено акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 жовтня 2022 року близько 12 год.00 хв. від 26.10.2023 за Формою Н-5.

За змістом вказаного акту відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2022 №301/ДСК солдат ОСОБА_1 вибув у службове розпорядження до ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних силах України від 30.05.2022 № 3590, бойового розпорядження командувача Національної гвардії України від 31.05.2022 №1713, бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.05.2022 № 1/1-2348т-Е та наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 08.06.2022 № 113 дск, з 08 жовтня 2022 року.

Із донесення командира батальйонно-тактичної групи стало відомо, що 29.10.2022 року під час зосередження підрозділів в північно-східній околиці м. Бахмут Донецької області, отримав мінно - вибухову травму, вогнепальне поранення середньої третини правої гомілки помічник гранатометника 1-го відділення 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення солдат ОСОБА_1 .

З пояснень потерпілого та свідків стало відомо, що 29.10.2022 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин, під час виконання ротною групою батальйонно - тактичної групи 1 броп штурмових (наступальних) дій в північно - східній околиці міста Бахмут, наша штурмова група потрапила під ворожий обстріл зі стрілецької зброї, артилерії та танків. Під час обстрілу, отримав поранення солдат ОСОБА_1 . За поясненням свідків, солдат ОСОБА_1 виконував бойове завдання в засобах захисту: бронежилеті та шоломі. Даному військовослужбовцю було надано первинну допомогу. Евакуація проходила до ЛСБ Бахмут.

Відповідно до пункту 6 акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29 жовтня 2022 року близько 12 год.00 хв. від 26.10.2023 за ОСОБА_3 «Висновок комісії»: нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків. За результатами розслідування скласти акт за формою Н-1, військовослужбовцю роз`яснено питання надання соціальної та матеріальної допомоги, його права відповідно до чинного законодавства.

В.о. командира Військової частини НОМЕР_1 затверджений акт №286/23 про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдата ОСОБА_1 (форма Н-1).

Відповідно до довідки медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву та Київській області» №4534/С солдат НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_1 , 1990 р.н., пройшов медичний огляд у медичній (військово-лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву та Київській області» 30 листопада 2023 року.

Рішення медичної (військово-лікарської) комісії: Наслідки вибухової травми (29.10.22): вогнепального осколкового поранення середньої третини правої гомілки з вогнепальним багатоуламковим переломом великогомілкової кістки зі зміщенням уламків та наявністю дрібних сторонніх тіл металевої щільності в м`яких тканинах, вогнепального поранення м`яких тканин нижньої третини лівого стегна (операції: 29.Ю.22-ПХО ран, АЗФ правої гомілки; 04.11, 08.11, 14.11, 18.11, 22.11.22-ПоХО ран з використанням ВАК-системи; 06.12.22-аутодермопластика гранулюючої рани правої гомілки; 03.02.23-видалення стороннього тіла (кулі) з м`яких тканин нижньої третини лівого стегна; 08.05.23-демонтаж АЗФ) у вигляді зміцнілих рубців правої гомілки та лівого стегна, шкірного дефекту нижньої третини правої гомілки, консолідованого перелому правої великогомілкової кістки, посттравматичної нейропатії підшкірного нерву правої гомілки з сенсорними розладами, стійкої посттравматичної контрактури правого гомілковостопного суглобу із помірним обмеженням обсягу рухів. Травма, поранення, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно класифікатора розподілу трав та ступеню тяжкості наказу МОЗ України №3 70 від 04.07.2007р. відноситься до тяжких травм.

Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І (першого) ступеню.

Змішаний астигматизм в 0.75 Д правого ока, в 0.5 Д лівого ока.

Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.

Діагноз за листком непрацездатності або довідкою лікувально- профілактичного закладу: «Наслідки мінно-вибухового поранення (анамнестично 29.10.2022): вогнепального осколкового поранення середньої третини правої гомілки з вогнепальним багато-уламковим переломом великогомілкової кістки з зміщенням уламків та наявністю дрібних сторонніх тіл металевої щільності м`яких тканинах (операції: 29.10.2022 - хірургічні обробки ран, остеосинтез прав великогомілкової кістки апаратом зовнішньої фіксації; некректомія, монтаж УАС системи 04.11.2022; 08.11.2022; 14.11.2022; 18.11.2022; 22.11.2022 р.; 06.12.2022 - аутодермопластика гранулюючої рани правої гомілки, 03.02.2023 - видалення стороннього тіла металевої щільності (кулі) із м`яких тканин нижної третини лівого стегна; 08.05.2023.

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця, Національної Гвардії України позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «ГМЦ МВС України» з 03 листопада 2022 по 30 грудня 2022, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого № 4477, та виписками із медичних карток підтверджується перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у період з 29.10.2022 року по 15.08.2023 року.

ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 11.04.2024 до т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошової винагороди за періоди перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення.

Листом від 19.05.2024 Військова частина НОМЕР_1 проінформувала позивача, виплати додаткової допомоги здійснювались за періоди:

з 08.10.2022 по 22.10.2022 та з 23.10.2022 по 29.10.2022 -22 доби;

з 30.10.2022 по 31.10.2022 2 доби;

з 01.11.2022 по 30.11.2022 30 діб;

з 01.12.2022 по 31.12.2022 31 доба;

з 01.01.2023 по 31.01.2023 31 доба.

Позивач, вважаючи, що відповідач протиправно не здійснює належну виплату солдату додаткової винагороди за кожен день безперервного перебування на лікуванні через поранення, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217 і від 22.03.2022 №350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Постанову №168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

У абзаці шістнадцятому пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції згідно з наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44) визначено, що до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

Наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану, пунктами 11, 12 (у редакції наказу МОУ від 26.09.2023 №566) якого передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 №1001 абзац сьомий пункту 1-1 Постанови №168 викладено у такій редакції: "Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.".

Наказом Міноборони від 26.09.2023 №566 "Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.09.2023 за №1705/40761, викладено у новій редакції розділ XXXIV "Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану".

Зокрема, у пунктах 11 - 13 розділу XXXIV Порядку №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є наявність правових підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за кожен день перебування на лікуванні через поранення в період з 29.10.2022 по 15.08.2023 рік, загальний розмір якої, за розрахунками позивача, становить 1 021 182, 77 грн (один мільйон двадцять одна тисяча сто вісімдесят дві гривні сімдесят сім копійок).

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд враховує, що встановлена постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні та/або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що обов`язково містить:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Отже, додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань.

Суд враховує, що позивач отримав поранення під час виконання бойового завдання, поранення, так, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Залученими до матеріалів справи копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 30.10.2022 по 01.11.2022, з 01.11.2022 по 03.11.2022, з 03.11.2022 по 30.12.2022, з 30.01.2023 по 17.02.2023, з 20.03.2023 по 30.03.2023, з 03.05.2023 по 18.05.2023, з 09.06.2023 по 27.06.2023, з 27.07.2023 по 15.08.2023. Відповідно до довідки від 08. 06.2023 позивач з 19.05.2023 по 08.06.2023 знаходився на реабілітаційному лікуванні в МРЦ МВС України, на підставі довідок позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд констатує, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках, пов`язаних з лікуванням, відповідно до постанови №168, зі змісту наданих відзивів відповідача, останній даний факт не заперечує.

Отже, у справі, що розглядається відповідач не заперечує наявність правових та фактичних підстав у позивача для отримання додаткової винагороди до 100000 гривень у той же час акцентує, що сума 757 456,23 грн була нарахована позивачу на підставі Постанови № 168 та була виплачена за вираховуванням 1,5% воєнного збору (без періоду безпосередньої участі у бойових діях).

З огляду на докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено, згідно з витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.11.2022 №742 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини та їх сім`ям під час дії воєнного стану за жовтень 2022» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та наказу командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» з 24 лютого 2022 року та на період дії воєнного стану, виплачувати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень із розрахунку на місяць (пропорційно дням виконання службово- бойових завдань у період дії воєнного стану) наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого та перебували у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії: помічнику гранатометника 1-го відділення 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення солдату ОСОБА_4 , за 02 доби з 30 по 31 жовтня 2022 року.

Згідно з витягом з наказу від 21.12.2022 №865 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини та їх сім`ям під час дії воєнного стану за листопад 2022» наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого та перебували у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії: помічнику гранатометника 1-го відділення 3-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення солдату ОСОБА_4 , за 30 діб з 01 по 30 листопада 2022 року.

Згідно з витягом з наказу від 20.01.2023 №61 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини та їх сім`ям під час дії воєнного стану за грудень 2022» наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого та перебували у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії: солдату ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини, за 31 добу з 01 по 31 грудня 2022 року.

Відповідно до витягу з наказу від 27.02.2023 №183 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини та їх сім`ям під час дії воєнного стану за січень 2023» наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого та перебували у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії: стрільцю - санітару 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 4-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення солдату ОСОБА_4 , за 31 добу з 01 по 31 січня 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу від 20.09.2023 №1196 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини та їх сім`ям під час дії воєнного стану за серпень 2023» наказано виплатити додаткову винагороду військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної, медичної) комісії, - з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки: солдату ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини, за 104 доби, із них 17 діб з 01 по 17 лютого, 11 діб з 20 по 30 березня, 29 діб з 03 по 31 травня, 27 діб з 01 по 27 червня, 05 діб з 27 по 31 липня, 15 діб з 01 по 15 серпня 2023 року.

Отже, згідно з вказаними вище наказами позивачу нарахована додаткова винагорода з розрахунку до 100000 грн за жовтень 2022 року (2 доби), листопад 2022 року (30 діб), грудень 2022 року (31 доба), січень 2023 року (31 доба), лютий 2023 року (17 діб), березень 2023 року (11 діб), травень 2023 року (29 діб), червень 2023 року (27 діб), липень 2023 року (05 діб), серпень 2023 року (15 діб).

Враховуючи наведене, матеріалами справи підтверджується виконання відповідачем покладених на нього обов`язків щодо нарахування додаткової винагороди у порядку, передбаченому Постановою КМУ №168.

Зауважень щодо виплати вказаних сум позивачем не наведено, як не надано і доказів, належних та допустимих в розумінні ст.ст.73 -76 КАС України щодо невиплати відповідачем наведених вище сум відповідно до зазначених наказів.

Щодо наведеного позивачем розрахунку грошового забезпечення, доданого позивачем до клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, слід зазначити, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи, що розрахунок позивача не містить а ні нормативного, а ні математичного обґрунтування, наведені суми в такому розрахунку не містять посилань на їх документальне підтвердження, зазначене позбавляє суд можливості перевірити правильність таких сум, і має логічним наслідком висновок, що такий розрахунок не може розцінюватися як належний та достовірний, а відтак, відхиляється судом.

Щодо позовних вимог в частині виплати моральної шкоди в розмірі 50000 грн., суд зазначає таке.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

Наявність зазначених вище обставин з урахуванням розподілу тягаря доказування підлягає доказуванню особою, яка заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

У свою чергу позивач зазначає, що кожна особа вираховує розмір завданої моральної шкоди та розмір її компенсації за власною методикою.

Суд не ставить під сумнів існування у позивача певного емоційного дискомфорту під час виникнення цього спору.

Водночас, позивачем не доведено факту виникнення у нього душевних страждань та причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та виникненням відповідних страждань.

Також, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту завдання позивачу моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням (бездіяльністю) відповідача; крім того, позовна заява не містить обставин, з яких виходив позивач при визначенні розміру заявленої до відшкодування шкоди, та обґрунтованого розрахунку спірної суми.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено наявності усіх складових елементів для застосування правового механізму відшкодування моральної шкоди, а саме - відсутнє матеріальне підтвердження моральної шкоди, не розкрито її суть в цілому та не доведено її фактичне існування, та те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між стверджуваними душевними та психологічними стражданнями, а також наявності втрат немайнового та майнового характеру, що настали у зв`язку з неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача щодо прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в цілому.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення даного спору по суті.

З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 264 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.