Справа № 500/5235/25
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5235/25

10 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зарахування при обрахунку пенсії ОСОБА_1 показників середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2017-2019 роки, при призначенні 29.07.2025 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV, а також не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи за періоди з 04.08.1987 по 06.02.2002;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 29.07.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_2 із застосуванням показників середньомісячної заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум, а також зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 04.08.1987 по 06.02.2002, у пільговому обчисленні, тобто подвійному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до 29.07.2025 ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ). З 29.07.2025 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). Позивач вказує, що має право на пенсію з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки (2022-2024 роки), які передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком (2023 рік), посилаючись на ч.2 ст.40 Закону №1058-IV, оскільки має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 cт.45 Закону №1058-IV, однак отримав відмову від відповідача. Крім того, період стажу з 04.08.1987 по 06.02.2002 відповідачем зараховано до стажу позивача без застосування пільгового обчислення, тобто не в подвійному розмірі.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивачу з 24.06.2020 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ. 29.07.2025 позивачу здійснено переведення на інший вид пенсії пенсія за віком згідно Закону №1058-IVіз застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку попереднього виду пенсії. Посилаючись на ч.3 ст.45 Закону №1058-IV відповідач вказує, що визначення терміну "переведення" не може застосовуватись у значенні "первинного призначення" пенсії. Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024) застосовується при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2025 році. Оскільки пенсія позивачу уже призначалась раніше, тому при проведенні перерахунку (перехід на інший вид пенсії) відповідно до Закону №1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсій з 01.03.2025. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, суд розглядає справу за межами строків, передбачених ч.1 ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.06.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Протягом трудової діяльності позивач працював на різних посадах згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 04.08.1987, зокрема в період з 04.08.1987 по 06.02.2002:

04.08.1987 прийнятий на посаду механіка пункту технічного обслуговування автономних рефрижераторних вагонів Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці (наказ № 1180 від 04.08.1987);

15.03.1988 переведений на посаду механіка рефрижераторного поїзда резерва бригад Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці (наказ № 299 від 15.03.1988);

19.06.1989 переведений на посаду начальника рефрижераторного поїзда резерва бригад Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці (наказ № 746 від 19.06.1989);

01.11.1990 переведений на посаду механіка рефрижераторного поїзда резерва бригад Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці (наказ № 1170 від 01.11.1990);

07.02.2002 переведений на посаду інженера-енергетика (без категорії) Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці (наказ № 108 від 07.02.2002).

На підстав поданої заяви, з 29.07.2025 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 про застосування показника середньомісячного заробітку (доходу) в Україні при переведені з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 11.08.2025 №5154-5356/В-02/8-1900/25 повідомлено про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії, посилаючись на ч.3 ст.45 Закону №1058-IV. Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024) застосовується при первинному призначенні пенсії, якщо звернення надійшло у 2025 році. Оскільки пенсія позивачу уже призначалась раніше, тому при проведенні перерахунку (перехід на інший вид пенсії) відповідно до Закону №1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсій.

Не погоджуючись з такими діями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

За правилами ст.9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що позивачу з 24.06.2020 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому, зі змісту наведених норм слідує, що призначення позивачу пенсії за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" не входило до правового регулювання Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення" позивач не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому, призначення позивачеві з 29.07.2025 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначенням пенсії вперше.

За приписами ч.2 ст.40 Закону №1058-IVзаробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

В свою чергу, ч.1 ст.45 Закону № 1058-ІV встановлено, що:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону № 1058-ІV, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

У той же час, ч.3 ст.45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що ч.3 ст.45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, якщо має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Отже, враховуючи, що позивачеві було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.07.2025 є призначенням вперше.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області мало призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки, тобто показник середньої заробітної плати мав враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень ст.40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі №520/6808/17, від 18.01.2019 у справі №577/5237/16-а, від 31.01.2019 у справі №639/2751/17 та від 10.04.2019 у справі №211/1898/17.

У даних спірних правовідносинах позивачу 29.07.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Тому, це не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу призначена інша пенсія за іншим законом, а відтак при обчисленні розміру пенсійної виплати мав враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону № 1058-IV).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач, застосувавши інший вид показника середньої заробітної плати при переході на інший вид пенсії, а саме: пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV без врахування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки, порушив його права та охоронювані законом інтереси, які підлягають судовому захисту.

Доводи відповідача про те, що позивач вже отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому призначення пенсії за віком у відповідності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід розглядати як переведення з одного виду пенсії на інший, суд відхиляє як такі, що суперечать вимогам чинного пенсійного законодавства.

Натомість, суд стверджує, що в даному випадку пенсія за віком на підставі Закону №1058-ІV буде вважатися такою, що призначена 29.07.2025 позивачу вперше, так як до призначення цієї пенсії позивач отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону №1788-ХІІ.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність дій відповідача критеріям правомірності згідно з ч.2 ст.2 КАС України та необхідність відновлення порушених прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 29.07.2025 здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024 роки), які передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Серед іншого, як слідує з розрахунку стажу ОСОБА_1 , періоди роботи на посадах механіка пункту технічного обслуговування автономних рефрижераторних вагонів, механіка рефрижераторного поїзда резерва бригад, начальника рефрижераторного поїзда резерва бригад, інженера-енергетика (без категорії) Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль Львівської залізниці з 04.08.1987 по 06.02.2002 враховано відповідачем, але в одинарному розмірі, а не як вимагає позивач у розрахунку один місяць роботи за два місяці.

Як передбачено ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами 9 та 10 ч.3 ст.24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Абзацами 1 та 3 ч.4 ст.24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Так, у період роботи позивача з 04.08.1987 по 06.02.2002 були чинними списки №1 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, проте займані ним посади механіка пункту технічного обслуговування автономних рефрижераторних вагонів, механіка рефрижераторного поїзда резерва бригад, начальника рефрижераторного поїзда резерва бригад, інженера-енергетика (без категорії) не передбаченні розділом XXX "Транспорт", пункт 1 "Залізничний транспорт та метрополітени".

Отже, нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", на підставі п."а" ст.55 якого позивачу було призначено пенсію за вислугу років, як і нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі ст.26 якого позивачу було призначено пенсію за віком, не передбачена можливість зарахування стажу роботи в період з 04.08.1987 по 06.02.2002 у подвійному розмірі.

З огляду на викладене, доводи позивача про необхідність зарахування стажу роботи в період з 04.08.1987 по 06.02.2002 у подвійному розмірі, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 605,60 грн відповідно до квитанції № 17 від 03.09.2025 на суму 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024 роки), які передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.07.2025 пенсії за віком у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2022-2024 роки), які передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.