Справа № 500/6503/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа №500/6503/25

09 грудня 2025 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, Байковецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, Байковецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд за недієздатною особою,

зобов`язати Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд за ОСОБА_2 за період з березня 2024 року по березень 2025 року включно.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, шляхом подання позовної заяви, яка відповідатиме вимогам статті 5, пунктів 3, 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, з чітким формулюванням змісту позовних вимог, визначенням відповідача (відповідачів), викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, і обґрунтуванням порушення ним прав, свобод, інтересів позивача,

заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску строку звернення до суду.

04.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та поновлення строку звернення до суду, в якій зазначає, що подає нову редакцію позовної заяви, складену відповідно до статей 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України. У виправленій позовній заяві належним чином сформульовано позовні вимоги, наведено правові підстави та обґрунтовано протиправність бездіяльності Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА щодо припинення виплати державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд за недієздатною ОСОБА_2 з березня 2024 року.

При ознайомленні з документами судом встановлено, що відповідачами у виправленій позовній заяві зазначено: відповідач 1 - Байковецька сільська рада, відповідач 2 - Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА, проте в прохальній частині позовної заяви позивач просить:

позовну заяву ОСОБА_1 до відповідачів про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити,

визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд за недієздатною особою,

зобов`язати Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , державну соціальну допомогу з надбавкою на догляд за ОСОБА_2 за період з березня 2024 року по березень 2025 року включно.

Тобто позовних вимог до відповідача 1 - Байковецької сільської ради відповідно до положень статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не заявлено.

Таким чином подана позовна заява не відповідає вимогам статті 5, пунктів 3, 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, з чітким формулюванням змісту позовних вимог, визначенням відповідача (відповідачів), викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, і обґрунтуванням порушення ним прав, свобод, інтересів позивача.

Щодо поновлення строку звернення до суду з цим позовом, "... вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки суб`єкт владних повноважень не повідомив позивача про прийняття будь-якого рішення щодо припинення нарахування та виплати державної соціальної допомоги.

На момент фактичного припинення виплат позивач об`єктивно не могла знати про порушення своїх прав, адже не отримала жодного рішення, повідомлення чи пояснення від Управління соціального захисту населення Тернопільської РДА.

Обов`язок інформування покладено на компетентний орган відповідно до пункту 29 Порядку №859 та загальних норм соціального законодавства. Позивач дізналась про припинення виплат лише згодом, після чого негайно вжила заходів для їх відновлення та подання відповідного позову.

Наведені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки таке порушення її прав було прихованим та не могло бути встановлене без отримання відповідної офіційної інформації від суб`єкта владних повноважень."

Вирішуючи питання чи є причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами поважними, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізналася та повинна була дізнатись.

Поняття повинна була дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів

В даному випадку спір виник з приводу ненарахування та невиплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги з надбавкою на догляд за недієздатною особою ОСОБА_2 за період з березня 2024 року по березень 2025 року включно.

Як слідує з матеріалів справи вказану допомогу вона отримувала в період з січня 2024 по березень 2024 року, тому не отримання відповідних коштів з березня 2024 року по березень 2025 року стало відомо позивачу ще в березні 2024 року.

Будь-яких причин, які можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску строку звернення до суду з цими позовними вимогами, позивачем у поданій заяві не наведено, а за матеріалами справи не встановлено.

Суд зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами; чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не усунула недоліки позовної заяви та не зазначила у поданій заяві причин поважності пропуску строку звернення до суду, підтверджуючих доказів не надала.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернулася до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 КАС України, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 169, статтями 123, 241, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, Байковецької сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 09 грудня 2025 року.

Суддя Мартиць О.І.