Справа № 372/4437/25
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2025-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/4437/25
Провадження 2-а-97/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Куник О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Кухар А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

04.08.2025 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов вищевказаний адміністративний позов. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 22.07.2025 р. в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Миколою Грибаном була складена постанова про накладення адміністративного стягнення № 002542 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу у розмірі 51 000 гривень. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , Відповідач: «ВСТАНОВИВ: 19.06.2025 р. (час не вказано) на 86 км а/д М-06 Київ-Чоп, при здійсненні перевезення вантажу встановлено відмову від проходження габаритно-вагового контрою водієм транспортного засобу марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 , належним користувачем якого є ПФ «Віта», чим порушено ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 19.06.2025 р. водій ОСОБА_2 на транспортному засобі SCANIA, р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі Київ-Чоп. Близько 17 години на 86 км в с. Кочерів водія на стаціонарному посту поліції зупинив працівник поліції, який не представився і одразу повернувся на свій пост. Зупинка була здійснена поза межами габаритно-вагового контролю. В той же час, від автомобіля білого кольору з написом «Укртрансбезпека», до нього підійшла невідома йому особа в світло-відбиваючому жилеті, яка не представилась і запитала у водія документи на право керування транспортним засобом, на транспортний засіб та на вантаж. Водій пред`явив для перевірки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товарно-транспортну накладну. Перевіряюча особа, будучи незадоволеною відмовою водія передати документи їй в руки, встановило на колесо автомобіля, яким керував водій, пристрій блокування руху. Коли водій ОСОБА_2 пішов до поліцейського з проханням прийняти участь у ситуації, що склалась, для забезпечення законності, перевіряюча особа залізла на автомобіль зверху, потім в кабіну. Водій вважаючи дії перевіряючої особи самоправними, викликав слідчо-оперативну групу Відділення поліції №2 (м Радомишль) Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області. Слідчо-оперативна група приїхала близько 19-20 години, відібрала в нього пояснення і поїхала. На пропозицію Перевіряючої особи пройти габаритно-ваговий контроль водій відповів згодою, але його нікуди не направили, блокувальний пристрій з колеса не зняли. Близько 21 години автомобіль з написом «Укртрансбезпека» разом з перевіряючою особою поїхали і більше не повертались. 01.07.2025 року Відділ направив ПФ «Віта» запрошення прийняти участь в розгляді справи про відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм транспортного засобу марки SCANIA під час перевезення вантажу. Прибувши у визначену дату та час, директор ПФ «Віта» ОСОБА_1., прийняв участь у розгляді справи, під час якого не було надано жодного доказу, що свідчив би про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю. Ні відеозапису з портативного відео-реєстратора посадової особи Укртрансбезпеки, ні відеозапису стаціонарних приладів відео-фіксації з місця здійснення габаритно-вагового контролю, ні відеозапису стаціонарних камер Управління патрульної поліції в Житомирській області, що встановлені на стаціонарному посту поліції. Крім того, під час розгляду справи, в матеріалах не було акту про відмову водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю, що підтверджується відсутністю посилання на нього у Постанові. Під час розгляду справи, також був відсутній протокол про адміністративне правопорушення з доказами, які б свідчили про те, що водій дійсно вчинив порушення. Відсутність протоколу підтверджується прочерками в реквізитах протоколу, на підставі якого була винесена Постанова. Встановивши особу водія Постанова була винесена відносно керівника підприємства. При цьому, Постанова не була оголошена під час розгляду справи і другий екземпляр не був вручений Позивачу. У зв`язку з вище викладеним, він вважає, що постанова складена з порушенням його прав та закону у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом в якому просить Визнати протиправною та скасувати постанову № 002542 від 22 липня 2025 року. винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Грибаном Миколою по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 102 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

05.08.2025 року винесено ухвалу про залишення без руху позовної заяви, позивачеві надано десятиденний строк для усунення недоліків.

11.08.2025 року винесено ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.08.2025 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці відповідачка - Кухар Аліни Сергіївни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення розміщеного за посиланням «vkz.court.gov.ua».

03.09.2025 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці відповідачка - Кухар Аліни Сергіївни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення розміщеного за посиланням «vkz.court.gov.ua».

15.09.2025 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці відповідачка - Кухар Аліни Сергіївни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення розміщеного за посиланням «vkz.court.gov.ua».

08.10.2025 року винесено ухвалу про задоволення клопотання представниці відповідачка - Кухар Аліни Сергіївни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення розміщеного за посиланням «vkz.court.gov.ua».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Пояснив, що відносно нього в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Миколою Грибаном було винесено постанову № 002542 від 22.07.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Свідок в судовому засіданні підтвердив факт неправомірних дій. Відповідачем не подано належних і допустимих доказів правомірності вчинених щодо позивача. Відеозапис Укртансбезпеки підтверджує лише факт зупинки працівником поліції автомобіля, яким керував свідок ОСОБА_2 , але після зупинки до автомобіля підійшла особа, яка не представилась. Водій показав всі необхідні документи, відмовився передавати їх в руки, оскільки не знав хто ця особа, після чого на колесо автомобіля, яким керував ОСОБА_2 було встановлено пристрій блокування руху, водій підійшов до працівника поліції, щоб запитати що сталось. Співробітник Укртрансбезпеки заліз на автомобіль і самостійно намагався розтентувати кузов без присутності водія. Працівник поліції тільки зупинив водія, однак в подальшому не приймав участі у події. Співробітник Укртрансбезпеки вимагав у водія документи, але не направляв на ваговий контроль. Водій ОСОБА_2 виконував всі вимога Правил дорожнього руху та Правил перевезення вантажу. На вимогу пред`явити документи, водій пред`явив їх, але не розумів хто його зупинив, оскільки особа, яка просила пред`явити документи не представилася, також йому не було повідомлено причину запинки та перевірки документів, а коли йому заблокували рух автомобіля, він пішов до працівника поліції, щоб дізнатися. Вимоги пройти ваговий контроль взагалі не було. Водій викликав слідчо-оперативну о 19 годині, яка приїхала приблизно через годину після блокування автомобіля. Водій продовжив рух маршрутом лише о 21 годині після зупинки приблизно о 17 годині 45 хвилин. Таким чином внаслідок неправомірних дій, автомобіль було заблоковано на 3 години. Водій ОСОБА_2 на вимогу готовий був пройти зважування. Так, представником відповідача не підтверджено факту відмови від водія ОСОБА_2 від проходження зважування, акту про відмову немає. З відеозапису також не зрозуміло, чи водій відмовився, оскільки не відео немає звуку. Просив позовні вимоги задовольнити та визнати дійї відповідача неправомірними. Водій під час зупинки надав документи для перевірки, про це свідчить той факт, що в протоколі зазначено всі його дані.

Представниця відповідача в судовому зсіданні заперечила проти позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Пояснила, що перевірка автомобіля марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 дійсно була, на підтвердження факту вчиненні адміністративного правопорушення є запис з бодікамери та аудіозапис. Автомобіль, яким керував ОСОБА_2 марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 було зупинено не працівниками поліції, а працівниками Укртрансбезпеки. Цей автомодель було зупинено, оскільки раніше саме цей водій неодноразово не виконував вимоги працівників поліції про зупинку, то інспекторами його було додатково зупинено. Після зупинки інспектор попросив надати документи, але водій відповів, що документи є, але передавати їх в руки він не буде. Інспектор Укртрансбезпеки уповноважений проводити перевірки. Відеозаписом підтверджується вимога інспектора про проходження вагового контролю, також інспектор запитує у водія ОСОБА_2. «В чому проблема передати документи для перевірки?» на що водій відповів «Директор сказав не надавати документи, оскільки перевірки проводяться незаконно» Ваговий контроль можна проводити, як документально так і зважуванням. Так, Правилами дійсно передбачено проведення вагового контролю, яка може тривати з моменту заїзду на ваги, однак водій не заїжджав на ваги. Працівники поліції також пропонували водію пройти ваговий контроль. Водій не надав документи, що передбачено законом. Акт про відмову не складався, оскільки він не передбачений законом. Працівником поліції було зупинено саме цей автомобіль, оскільки цей автомобіль, значиться як порушник. Автомобіль було заблоковано, оскільки водій хотів поїхати з місця зупинки, акт про блокування складався, однак не був поданий суду.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він рухався на автомобілі марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі Київ-Чоп. Близько 17 години на 86 км в с. Кочерів в напрямку до м. Києва, його зупинив працівники поліції, але до автомобіля не підійшов, натомість до автомобіля, яким він керував підійшла людина у формі та почала не чемно вимагати в нього документи, він показав всі необхідні документи, однак відмовився передавати їх в руки. Працівник поліції не мав до нього жодних претензій і нічого в нього не вимагав. Потім якийсь чоловік поліз у кузов його автомобіля без його присутності та погрожував йому складенням відносно нього протоколу та ТЦК. Зупинка автомобіля яким він керував відбулась приблизно о 17 годині 00 хвилин, але після зупинки, коли він відмовився надати невідомій особи документи для перевірки в руки, вона встановила на колесо автомобіля, яким він керував пристрій блокування руху, в результаті чого він так простояв приблизно до 21 години. Його зупинили на стаціонарному посту патрульної поліції та було встановлено знак місця здійснення вагового контролю і поряд стояли інші вантажні автомобілі. Після встановлення на його автомобіль пристрою блокування рух він викликав слідчо-оперативну групу, яка приїхала на місце події приблизно о 20 годині. СОГ він викликав, оскільки йому просто встановили пристрій для блокування руху і нічого не пояснили. Працівник поліції в нього документи не вимагав, а просто подивився. СОго по приїзду на місце події перевірила його документи. Він не порушував а ні Правил дорожнього руху, а ні Правил перевезення вантажів. Його зупинив працівник поліції на майданчику біля КПП. Про те, що невідома особа є працівником Укртрансбезпеки він дізнався, вже коли на місце приїхала викликана ним слідчо-оперативна груп. Ці події відбувались 17.06.2025 року в період з 17 години по 21 годину, він керував автомобілем марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 , він працює водієм ПФ «Віта». Йому не давали будь-яких протоколів чи актів, і від отримання документів він не відмовлявся. Зважування автомобіля не було, оскільки не було ваг.

Вислухавши представників сторін, перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, наступні обставини.

22.07.2025 р. в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Миколою Грибаном була складена постанова про накладення адміністративного стягнення № 002542 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього штрафу у розмірі 51 000 гривень.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , Відповідач: «ВСТАНОВИВ: 19.06.2025 р. (час не вказано) на 86 км а/д М-06 Київ-Чоп, при здійсненні перевезення вантажу встановлено відмову від проходження габаритно-вагового контрою водієм транспортного засобу марки SCANIA, р.н. НОМЕР_1 , належним користувачем якого є ПФ «Віта», чим порушено ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

19.06.2025 р. водій ОСОБА_2 на транспортному засобі SCANIA, р.н. НОМЕР_1 рухався по автодорозі Київ-Чоп. Близько 17 години на 86 км в с. Кочерів, водія на стаціонарному посту поліції зупинив працівник поліції, який не представився і одразу повернувся на свій пост. Зупинка була здійснена поза межами габаритно-вагового контролю. В той же час, від автомобіля білого кольору з написом «Укртрансбезпека», до нього підійшла невідома йому особа в світло-відбиваючому жилеті, яка не представилась і запитала у водія документи на право керування транспортним засобом, на транспортний засіб та на вантаж. Водій пред`явив для перевірки посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та товарно-транспортну накладну. Перевіряюча особа, будучи незадоволеною відмовою водія передати документи їй в руки, встановило на колесо автомобіля, яким керував водій, пристрій блокування руху. Коли водій ОСОБА_2 пішов до поліцейського з проханням прийняти участь у ситуації, що склалась, для забезпечення законності, перевіряюча особа залізла на автомобіль зверху, потім в кабіну. Водій вважаючи дії перевіряючої особи самоправними, викликав слідчо-оперативну групу Відділення поліції №2 (м Радомишль) Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області. Слідчо-оперативна група приїхала близько 19-20 години, відібрала в нього пояснення і поїхала. На пропозицію Перевіряючої особи пройти габаритно-ваговий контроль водій відповів згодою, але його нікуди не направили, блокувальний пристрій з колеса не зняли. Близько 21 години автомобіль з написом «Укртрансбезпека» разом з перевіряючою особою поїхали і більше не повертались.

01.07.2025 року Відділ направив ПФ «Віта» запрошення прийняти участь в розгляді справи про відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм транспортного засобу марки SCANIA під час перевезення вантажу. Прибувши у визначену дату та час, директор ПФ «Віта» ОСОБА_1 , прийняв участь у розгляді справи, під час якого не було надано жодного доказу, що свідчив би про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю. Ні відеозапису з портативного відео-реєстратора посадової особи Укртрансбезпеки, ні відеозапису стаціонарних приладів відео-фіксації з місця здійснення габаритно-вагового контролю, ні відеозапису стаціонарних камер Управління патрульної поліції в Житомирській області, що встановлені на стаціонарному посту поліції.

Крім того, під час розгляду справи, в матеріалах не було акту про відмову водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю, що підтверджується відсутністю посилання на нього у Постанові.

Під час розгляду справи, також був відсутній протокол про адміністративне правопорушення з доказами, які б свідчили про те, що водій дійсно вчинив порушення. Відсутність протоколу підтверджується прочерками в реквізитах протоколу, на підставі якого була винесена Постанова.

Встановивши особу водія Постанова була винесена відносно керівника підприємства. При цьому, Постанова не була оголошена під час розгляду справи і другий екземпляр не був вручений Позивачу.

У зв`язку з вище викладеним, позивач вважає, що постанова складена з порушенням його прав та закону у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом в якому просить Визнати протиправною та скасувати постанову № 002542 від 22 липня 2025 року. винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Грибаном Миколою по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 102 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами (стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова винесена з численними порушеннями вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Так, важливим недоліком оскаржуваної постанови є те, що вона винесена відносно особи, персональні дані якої є відмінними від позивача, тобто не тієї особи, яка займає відповідну посаду у юридичній особі та могла б бути субєктом інкриміналованого адміністративного правопорушення.

Так, постанова від 22 липня 2025 року № 002542 складена відносно ОСОБА_1 , а дійсне призвіще позивача - ОСОБА_1. При цьому у будь-який спосіб ці недоліки оформлення постанови не усунуті. Відтак, оскаржувана постанова порушує права та законні інтереси позивача, оскільки до нього були звернуті вимоги відповідача про її виконання, хоч фактично притягнуто до адміністартивної відповідальності було іншу особу.

Аналоічні недоліки зазначення призвіща пощивача були допущені відповідачем у листах і супровідних в ході переписки із позивачем.

Вказані істотні недоліки оскаржуваної постанови вказують на її очевидну протиправність, тому суд не може залишити її чинною і має її скасувати хоча з формальних підстав.

Оцінюючи доводи позщову про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 229 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Статтею 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено наступний порядок.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч. 5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, передбачених частинами першою - третьою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Таким чином, посадова особа Відповідача, мала винести постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, однак цього зроблено не було.

Частиною 9 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У випадку дотримання Відповідачем законодавства, він мав би розглянути справу про адміністративне порушення на місці і водій би заперечив проти наявності порушення, оскільки він був згоден пройти габаритно-ваговий контроль, про що зазначив би і в протоколі. Проте, встановлена законом процедура була порушена і протокол не був складений.

Крім того, Відповідачем було порушено вимоги ч. 10 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення - Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому, Постанова не була оголошена під час розгляду справи і другий екземпляр не був вручений Позивачу.

Відповідно до підпункту 7 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 № 1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.

Такий Акт не складався, оскільки водій був згоден на проходження габаритно-вагового контролю і, відповідно, під час розгляду справи не розглядався через його відсутність.

Порядком застосування засобів фото- і відео-фіксації посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 09 серпня 2022 р. № 590 встановлено, що посадова особа Укртрансбезпеки забезпечується портативним відео-реєстратором та накопичувачем (у разі потреби), який особисто отримує у відповідальної особи (п. 2 Порядку).

Портативний відео-реєстратор вмикається посадовою особою Укртрансбезпеки та повинен перебувати в режимі відео-зйомки з аудіо супроводженням під час здійснення відповідних заходів, визначених пунктом 3 розділу I цього Порядку, крім випадків, пов`язаних з виникненням у посадової особи Укртрансбезпеки приватного становища (відвідування вбиральні, кімнати відпочинку, перерви для приймання їжі тощо).

Посадова особа Укртрансбезпеки зобов`язана вмикати портативний відео-реєстратор під час: рейдових перевірок (перевірок на дорозі): зупинення транспортного засобу, процесів виявлення та фіксування порушень, спілкування з фізичними особами; планових, позапланових перевірок: під час спілкування з суб`єктами господарювання, визначеними Законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про ліцензування видів господарської діяльності", та їхніми представниками; процесу вручення посвідчення (направлення); виявлення недоліків у процесі перевірки (на усну вимогу не надано запитуваної інформації); процесу вручення акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) та ознайомлення з ним; процесу вручення припису/ розпорядження; процесу вручення протоколу про адміністративне правопорушення.

Запис з портативного відео-реєстратора не досліджувався під час розгляду справи.

Частиною 1 ст. 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 1321 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

В цьому випадку, стаття 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не має застосовуватись, оскільки не дотримані умови її застосування «правопорушення» не було зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, особа водія встановлена, тому притягнення до адміністративної відповідальності керівника юридичної особи - ОСОБА_1. є протиправним.

За приписами статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 229, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складати протоколи про правопорушення та розглядати справи про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політки з питань безпеки на наземному транспорті.

Тобто, в цьому випадку, обов`язок щодо збирання доказів покладається на уповноважених на те посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

В даному випадку відповідачем не було надано належних і допустимих доказів винуватості позивача у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. В Постанові не зазначено про використання пояснень свідків, висновків експерта, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі, працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Таким чином, відповідач не навів жодного доказу, який підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення та жодного посилання на такий доказ.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

26.04.2018 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 вказав, що аналіз положень статей Кодексу України про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. До того ж такий доказ має бути обов`язково вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване, як в автоматичному режимі, так і не в автоматичному режимі.

Натомість, жодного доказу вчинення Позивачем адміністративного правопорушення зазначеного у Постанові не наведено.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Отже, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Оцінюючи доводи позову в частині протиправності вимог відповідача під час перевірки суд приймає до уваги наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано положеннями Закону № 2344-III.

Реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 4 статті 6 Закону № 2344-III).

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого віднесено здійснення: державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контролю за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України; габаритно-вагового контролю транспортних засобів (частини 6, 7 статті 6 Закону № 2344-III).

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі по тексту Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 вказаного Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися із пропозицією Міністерства інфраструктури щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Отже, відповідач є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті та під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 1567 акти, зазначені у пунктах 20,21 цього Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з пунктами 12 та 13 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 19 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться у будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 13.06.2025 року № 000405 співробітниками

Колегією суддів встановлено, що 07.08.2024 та 09.08.2024, на підставі направлення та графіку проведення рейдових перевірок у період з 05.08.2024 по 10.08.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області проводилась рейдова перевірка, однак акт проведення перевірки або ж акт відмови від перевірки суду не представлено.

Суд вважає непереконливими і такими, що можуть бути покладені в основу судового рішення про винуватість особіи у скоєнні адімністартивного правопорушення посилання представника відповідача на доповідні записки і матеріалим переписки, оскільки вони є внутрішніми документами відповідача і не містять повної і достовірної інформації, яка б вказувала на обставини вчинення правопорушення саме позивачем.

Дослідивши в судовому засіданні представлені відповідачем відеозаписи з місця події суд погоджується із доводами позову про те, що у цій справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували твердження відповідача про те, що саме співробітник Укратрансбезпеки у встановленій законом формі у у визначеному законом порядку за допомогою сигнального диску (жезлу) пред`являв вимогу водію про зупинку транспортного засобу, повідомив водію свої дані та підстави перевірки, підтвердив свої повноваження на здійснення перевірки і загалом у належдній формі пред`явив вимогу про надання необхідних документів для здійснення перевірки.

Натомість із переглянутих відеозаписів вбачається, що співробітник відповідача допускав явне перевищення своїх владних повноважень, нецензурну лайку у спілкуванні із водієм, без достатніх правових підстав і належного оформлення протягом декількох годин за допомогою спеціальних пристроїв заблокував колеса автомобіля, чим перешкоджав руху автомобіля. Внаслідок чого водієм на місце події була викликана слідчо-оперативна група з метою фіксації неправомірних дій співробітників відповідача та усунення перешкод у русі автомобіля.

Також суд оцінює як підтвердження неправомірності дій співробітників відповідача доводи представника відповідача у судовому засіданні про те, що саме цей автомобіль, належний ПФ «Віта» був умисно зупинений не із встановлених чинним законодавством правових підстав, а через те, що співробітники Укртрансбезпеки його підозрювали у попередньому випадку ухилення від перевірки, що очевидно вказує на необ`єктивність і упередженість при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Також за результатами перегляду відеозаписів залишились неспростованими доводи позивача про те, що вимогу про зупинку автомобіля пред`являлись поліцейським, а не співробітниками Укратрансбезпеки, але окрім зупинки постійно присутні на місці події поліцейські будь-яких дій відносно перевірки водія або автомобіля не вчиняли.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.132-1 КУпАП є відмова водія транспортного засобу, який належить ПФ «Віта» керівником якого є позивач, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена за відмову водія транспортного засобу пройти габаритно - ваговий контроль транспортного засобу на вимогу уповноважених посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті.

Водночас слід відмітити про відсутність у матеріалах справи судового рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП.

За наслідками дослідження матеріалів справи не вбачає належних і допустимих доказів, які б об`єктивно і перекондиво підтверджували факт умисного невиконання водієм законних вимог представників відповідача про проходження габаритно - вагового контролю транспортного засобу.

Крім того, суд зауважує, що наявними в матеріалах справи доказами не зафіксована відмова водія від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю.

Також в оскаржуваній постанові відсутні відомості про те, який протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий керівником відповідача - відсутня його дата, серія та номер.

Отже, відповідачем належним чином не зафіксований факт відмови саме водія транспортного засобу у проходженні габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладені обставини, суд констатує про відсутність у діях водія транспортного засобу ухилення або відмову від проходження габаритно-вагового контролю.

Оскільки відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 132-1 КУпАП, позивач не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за його вчинення.

Згідно приписів частин 1, 2 та 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, слід визнати, що винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували його вину за ч.3 ст.132-1 КУпАП.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохіна проти України" від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 72-76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За наведеного вбачається, що при винесенні вказаної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, не належним чином кваліфікував дії Позивача та не зібрав докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Будь-яких доказів на спростування позиції позивача, відповідачем суду не надано та судом не встановлено.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Таким чином належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 002542 від 22 липня 2025 року, винесену в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Грибаном Миколою по справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 102 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення в повному тексті.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко